Справа № 462/2491/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі судді Бориславського Ю.Л. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на її користь мінімальну заробітну плату, гарантовану законом у розмірі 169600 грн. за період з квітня 2023 року по лютий 2025 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у трудових відносинах з Комунальною 3-ою стоматологічною поліклінікою м. Львова і працює на посаді медичної сестри зі стоматології. З 1 серпня 2017 року та по даний час заробітна плата працівникам поліклініки не нараховується та не виплачується, що унеможливлює отримати довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату. Відсутність нарахувань підтверджується рішеннями Залізничного районного суду м. Львова про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.04.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Дана ухвала суду отримана відповідачем 16 квітня 2025 року. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву та не вказав поважних причин такого.

Сторони у встановлений строк клопотань про продовження процесуальних строків суду не подали.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття заробітна плата.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, не перевищуючий шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова задоволено, стягнуто з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на її користь 16000 грн. невиплаченої заробітної плати /а.с.21/.

Даним рішенням встановлено факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Комунальною 3-тьою стоматологічною поліклінікою м. Львова, та працює на посаді медичної сестри зі стоматології.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова задоволено, стягнуто з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на її користь 29784 грн. заборгованості по заробітній платі /а.с.22-23/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова задоволено частково, стягнуто з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на її користь 220464 грн. 00 коп. невиплаченої заробітної плати за період з 01 вересня 2018 року по 31 березня 2023 року, провівши з цієї суми стягнення податків та обов`язкових зборів, які підлягають стягненню при виплаті заробітної плати /а.с.18-20/.

При розрахунку вказаних сум заборгованості по заробітній платі взято до уваги розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період, визначений Законом про Державний бюджет України.

Даними рішеннями суду встановлено, що Комунальна 3-тя стоматологічна поліклініка м. Львова у вказані періоди не нараховувала та не виплачувала заробітну плату ОСОБА_1 .

Як вбачається із копії трудової книжки, долученої до матеріалів справи, у такій відсутні записи про те, що позивач ОСОБА_1 припинила трудові відносини із відповідачем /а.с.4-11/.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що протягом 2023-2025 років позивачу проводилося нарахування та виплата заробітної плати, як і не надано жодних доказів, що у Комунальній 3-ій стоматологічній поліклініці м. Львова були прийняті та затверджені штатні розписи на 2023-2025 роки.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, оскільки відповідачем порушено право позивача щодо отримання заробітної плати.

Згідно із ст. 2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заробітну плату» мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

У відповідності до вимог ч. 1, 4 ст. 95 Кодексу законів про працю України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що у будь-якому випадку оплата праці при виконанні працівником місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. При визначенні, чи не є заробітна плата нижчою від мінімальної, до неї не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно п.8 ч.1 ст. 40 Бюджетного Кодексу України розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період визначається Законом про Державний бюджет України.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» мінімальна заробітна плата на 2023 рік установлена у місячному розмірі з 1 січня - 6700 гривень.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» мінімальна заробітна плата на 2024 рік установлена у місячному розмірі з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» мінімальна заробітна плата на 2025 рік установлена у місячному розмірі з 1 січня - 8000 гривень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що при розрахунку заборгованості відповідача по заробітній платі перед позивачем за період з квітня 2023 р. по лютий 2025 року слід виходити із встановленого державою мінімального розміру заробітної плати.

Позивачем здійснено розрахунок заборгованості заробітної плати, виходячи з мінімального розміру, відповідно до якого за період з квітня 2023 року по лютий 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі у мінімальному розмірі, гарантованому законом становить 169600 гривень.

Водночас, суд не приймає поданий розрахунок позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_1 прийнята на роботу у 3-ю стоматологічну поліклініку м. Львова, де працює на посаді медичної сестри зі стоматології, 24.04.2006 року переведена на 0,75 ставки /а.с.4-11/.

До матеріалів справи не долучено жодних доказів, що ОСОБА_1 після 2006 року була переведена на повну ставку посади медичної сестри зі стоматології.

Аналогічне встановлено і рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07.07.2023 року, відповідно до якого судом встановлено, що у трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні записи, які б свідчили, що позивач припинила перебувати у трудових відносинах з відповідачем, тобто, вона і далі перебуває на посаді 0,75 ставки медичної сестри зі стоматології /а.с.18-20/.

Таким чином, вірний розрахунок належних позивачу до виплати сум заборгованості по заробітній платі слід проводити із врахуванням посадової ставки позивача, а саме 0,75.

Відтак, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає частковому задоволенню, а саме із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі за період з квітня 2023 року по лютий 2025 року у розмірі 127200 гривень.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку, у тому числі на підставі рішення суду.

А тому сума, що підлягає стягненню підлягає виплаті з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Таким чином, нарахування податків з доходів платників здійснюються податковими агентами, в тому числі роботодавцями відповідно та на підставі вимог ПК України.

На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення заробітної плати, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279, 430 ЦПК України, ст. 94, 115 Кодексу законів про працю України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про Державний бюджет України», суд

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова /, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. С.Петлюри, 17/ на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 (сто двадцять сім тисяч двісті) гривень заробітної плати за період з квітня 2023 року по лютий 2025 року без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова /, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. С.Петлюри, 17/ на користь держави судовий збрі у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення заробітної плати у межах виплати за один місяць допустити до негайного виконання.

У решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, передбачені ст.354, 355 ЦПК України.

Текст судового рішення складений 10 червня 2025 року.

Суддя: Бориславський Ю. Л.