Справа № 358/655/25 Провадження № 4-с/358/5/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Романенко К.С.,

при секретарі судового засідання Шпак К.М.,

за відсутності сторін по справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Богуславі скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лісовенко Дмитро Ігорович до державного виконавця Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Карамазина Романа Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 на дії/ бездіяльність органу примусового виконання,-

В С Т А Н О В И В:

Лісовенко Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Карамазина Романа Миколайовича та просить суд визнати протиправною бездіяльність начальника Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Карамазина Романа Миколайовича щодо відмови у знятті арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 та зобов`язання зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , згідно повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.07.2007 року, виданого Відділом ДВС у Богуславському РУЮ, реєстраційний номер обтяження № 5231207 від 03.07.2007.

Скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником такого нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер :01:006:0003, Площа(га): 0.4664, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, кадастровий номер :01:001:0086, Площа(га): 0.2, розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, кадастровий номер :01:006:0001, Площа(га): 0.25, розташована за адресою: Київська область, Богуславський район; земельна ділянка, кадастровий номер :03:002:0010; Площа(га): 3.7575, розташована за адресою: Київська область, Богуславський район, Побережківська сільська рада.

У березні 2025 року, скаржнику стало відомо, що все його майно знаходиться під арештом.

Філія №2 Київського обласного державного нотаріального архіву листом від 05.03.2025 №86/01-17/Ф2 надала скаржнику копію повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, виданого відділом державної виконавчої служби Богуславського РУЮ 01.07.2007 р. щодо накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та знаходиться за адресою с.Побережка. Згідно такого повідомлення, встановлено, що 02.07.2007 державний виконавець ВДВС Богуславського РУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа від 07.06.2007 №1-39 в інтересах ОСОБА_2 постановив накласти на все майно скаржника арешт. Предметом виконавчого листа від 07.06.2007 №1-39 було стягнення на користь ОСОБА_2 шкоди в розмірі (сумі) 2 197,96 грн.

26.03.2025 ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку про відсутність до нього претензій, та підтвердив, що грошові кошти, згідно з виконавчим листом від 07.06.2007 №1-39 в розмірі 2197,96 грн. отримав в повному обсязі.

28.03.2025 з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було з`ясовано, що Богуславська районна державна нотаріальна контора за заявою Відділу ДВС у Богуславському РУЮ здійснила державну реєстрацію арешту належного скаржнику нерухомого майна (на все нерухоме майно) від 03.07.2007 №5231207. Документ на підставі якого був накладений арешт, зазначається як повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.07.2007 виданий Відділом ДВС у Богуславському РУЮ.

08.04.2025 скаржник звернувся до Миронівський ВДВС в Обухівському районі Київської області з заявою про зняття арешту з всього майна, що йому належить.

22.04.2025 Миронівський ВДВС в Обухівському районі Київської області у відповідь на заяву скаржника, листом за №25911 повідомив, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 22.04.2025, - дійсно наявний арешт невизначеного майна (реєстраційний номер обтяження: 5231207 від 03.07.2007), який накладено згідно повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, 1335 від 02.07.2007, Відділ ДВС у Богуславському РУЮ.

Однак, зв`язку з тим, що всі виконавчі провадження щодо боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час знищено, надати підтверджуючі документи або їх належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження, згідно яких було накладено вищевказаний арешт, - немає можливості. Також зазначено, що після проведеного моніторингу Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що відомості про виконавче провадження, по якому міг бути накладений даний арешт в 2007 році, - не вносилися в АСВП. Відомості про перебування на примусовому виконанні виконавчого листа від 07.06.2007 №1-39 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоди у розмірі 2197,96 грн. - відсутні в АСВП.

Скаржник ОСОБА_1 та представник скаржника ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, від останнього до суду надійшла заява про розгляд скарги за їх відсутності, в якій просить скаргу задовольнити.

Державний виконавець Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Карамазин Р.М. в судове засідання не з`явився та до суду заперечень на скаргу не надав.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст.447 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути подану скаргу за відсутності стягувача, його представника боржника та державного виконавця.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Обставини, встановлені судом при розгляді даної скарги:

Повідомленням про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, виданого відділом державної виконавчої служби Богуславського РУЮ 01.07.2007 р. щодо накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та знаходиться за адресою с.Побережка встановлено, що 02.07.2007 державний виконавець ВДВС Богуславського РУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа від 07.06.2007 №1-39 в інтересах ОСОБА_2 постановив накласти на все майно ОСОБА_1 арешт, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо суб`єкта.

Як вбачається з листа Миронівського ВДВС в Обухівському районі Київської за №25911 згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 22.04.2025, - дійсно наявний арешт невизначеного майна (реєстраційний номер обтяження: 5231207 від 03.07.2007), який накладено згідно повідомлення про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, 1335 від 02.07.2007, Відділ ДВС у Богуславському РУЮ. Однак, всі виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час знищено, відомості про вказане виконавче провадження до Автоматизованої системи виконавчого провадження не вносилися.

Згідно витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження, сформованого 22.04.2025 підтверджується, що за результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкритих виконавчих проваджень не виявлено.

Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні даної скарги та застосовані норми права:

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник звернувся до виконавчої служби із заявою про зняття арешту накладеного в межах виконавчого провадження №5231207 від 03.07.2007, та оскаржує бездіяльність виконавчої служби саме за наслідками відмови у задоволенні його заяви про скасування арешту.

Виходячи зі змісту ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача державний виконавець, одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Аналогічні положення містяться і у чинній редакції Закону.

Відповідно до положень ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у т.ч. від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій ст.61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) зняття арешту в порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що у всіх інших, випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Положеннями ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. 06.04.2011р.) передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», підлягає примусовому виконанню.

У справі, яка розглядається, встановлено, що виконавче провадження знищене. Саме у зв`язку із цим, боржник просив зняти арешт з майна.

Суд, виходячи з принципу jura novit curia «суд знає закони», під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин, за таких обставин колегія суддів вважає за доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання судового рішення, оскільки закінчились строки, встановлені для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому слід враховувати те, що наявність протягом тривалого часу, не скасованого арешту майна боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Отже, враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту, накладеного на майно боржника із забороною на його відчуження, та відсутність у необхідності подальшого застосування цього арешту, суд дійшов висновку, що право боржника підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна боржника із забороною його відчуження, застосованого постановою державного виконавця 03.07.2007, запис про обтяження №5231207.

Одночасно суд зазначає, відповідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток, з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановленими законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст.353 цього Кодексу.

Вказані норми визначають непорушність права власності, у т.ч. приватної та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі: Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника, як обмежувального заходу, не повинно призводити до порушення ст. 1 Конвенції, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17.01.2024 у справі № 472/333/22, від 04.110.2023 у справі №161/7015/15-ц.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18, провадження № 61-4726сво19 про те, що позивач, який є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 904/51/19, провадження № 12-122гс19.

Таким чином, боржник обрав єдиний можливий спосіб захисту своїх прав.

З урахуванням викладеного, скарга підлягає частковому задоволенню в частині вимог про зняття арешту з майна.

В задоволенні вимог про визнання неправомірною бездіяльності начальника Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Карамазина Романа Миколайовича слід відмовити, оскільки ВДВС, за відсутності відкритого виконавчого провадження, позбавлено можливості вчинення будь-яких дій поза його межами.

Керуючись ст. 447 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лісовенко Дмитро Ігорович до державного виконавця Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Карамазина Романа Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 на дії/ бездіяльність органу примусового виконання - задовольнити частково.

Зняти арешт та оголошення заборони на його відчуження з нерухомого майна, - об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, належне боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладений Відділом ДВС у Богуславському РУЮ за повідомленням про накладення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.07.2007 року, реєстраційний номер обтяження № 5231207 від 03.07.2007 реєстратором: Богуславська районна державна нотаріальна контора.

В іншій частині скарги, відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Головуючий: суддя К. С. Романенко