ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5548/23
Провадження № 2/362/215/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м.Київ), про зняття арешту змайна,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом, в якому просить зняти арешт із земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0089, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1547 га., накладений рішенням державного реєстратора Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелиці А.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53457398 від 05.08.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2012 року ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, придбав у ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1547 га, кадастровий номер: :01:002:0089. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Леончук І.Б., який після посвідчення вказаного договору, видав позивачу витяг з Державного реєстру правочинів №12093103 від 08.11.2012 року. Нещодавно, під час збирання документів для внесення відомостей до реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що на вищевказану земельну ділянку накладено обтяження у формі арешту майна. Позивач звернувся до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням зняти арешт, на що отримав відповідь, що у виконавчої служби на виконанні перебуває виконавче провадження №44497865 з примусового виконання виконавчого листа №2-1578/13 від 25.02.2014 року, виданого Обухівським районним судом Київської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитними договорами. Також зазначено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Наявний арешт на земельну ділянку обмежує право позивача на володіння, користування та розпорядження майном, що належить йому на праві власності.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (а.с. 47-50 т. 1).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження (а.с. 74 т. 1).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2025 року витребувано із відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) належним чином засвідчені копії виконавчого провадження №44497865 щодо виконання виконавчого листа №2-1578/13 від 25.02.2014 року, виданого Обухівським районним судом Київської області стягувачем у якому є АТ «Універсал Банк», а боржник ОСОБА_2 (а.с.173-175 т. 1).

29.04.2025 року представник АТ «Універсал Банк» подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що спірна земельна ділянка належала боржнику ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.2012 року. На вказану земельну ділянку в рамках виконавчого провадження накладено арешт на підставі постанови ВДВС від 22.10.2020 року. У подальшому, АТ «Універсал Банк» звернулося до виконавчої служби із заявою про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. За результатами розгляду даної заяви, ВДВС передало стягувачу в рахунок погашення боргу земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0089, про що складено відповідний акт. Після отримання вказаного майна, АТ «Універсал Банк» земельну ділянку ділянку у власність не оформило, право власності залишилось зареєстрованим за ОСОБА_2 (а.с. 1-3 т.2).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.04.2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 26-27 т.2).

ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с.24 т. 2).

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але повертаються конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 90, 107, 142, 147, 163, 243 т. 1, 42 т. 2), клопотань з процесуальних питань до суду не направляв.

Представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі (а.с. 35-36 т. 2).

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 86, 105, 130, 143, 160, 245 т. 1, 39 т. 2), клопотань із процесуальних питань до суду не направляли.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідност. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно дост. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що 08.11.2012 року ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_2 продає, а ОСОБА_1 купує земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1547 га, кадастровий номер 53457398 від 05.08.2020. Цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Леончук І.Б., зареєстровано в реєстрі за №2774 (а.с. 15-16).

Вказаний договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, номер правочину 5300621, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №12093103 від 08.11.2012 (а.с. 19).

25.02.2014 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист у справі №2-1578/13 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості по кредитному договору №012-2900/756-0330 від 19.10.2007 року в сумі 300 112,05 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складає 2 468 841,76 грн. та заборгованість по кредитному договору №012-2902/756-0486 від 19.11.2007 року в сумі 81 872,16 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складає 676 476,92 грн. Рішення набрало законної сили 22.02.2014 року (а.с. 188-189 т. 1).

22.08.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження №44497865 з примусового виконання виконавчого листа №2-1578/13, виданого 25.02.20214 року Обухівським районним судом Київської області (а.с. 190-191 т. 1).

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ МЮ (м.Київ) від 04.08.2020 року накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , в тому числі на земельну ділянку :01:002:0089 (а.с. 194-195 т. 1).

28.09.2020, 29.09.2020 року року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :01:002:0089 (а.с. 196-199 т. 1).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.02.2021 року, на земельну ділянку,розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1547 га, кадастровий номер: :01:002:0089 наявний вид обтяження арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: ВП №44497865, виданий 04.08.2020 року, особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 (а.с. 217-218 т. 1).

10.02.2021 року Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ МЮ (м.Київ) звернулося із заявкою до ДП «Сетам» для проведення електронних торгів на реалізацію арештованого майна боржника земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0089 (а.с. 219-220 т. 1).

11.03.2021 року, 01.04.2021 року, 22.04.2021 року були проведенні електронні торги майна: земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0089, які не відбулися у зв`язку з відсутністю цінової пропозиції від жодного учасника (а.с. 225-227 т. 1).

11.05.2021 року до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ МЮ (м.Київ) надійшла заява АТ «Універсал Банк» про залишення за стягувачем нереалізованого майна земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0089 (а.с. 223-224 т. 1).

08.06.2021 року в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ МЮ (м.Київ) винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, відповідно до якої передано АТ «Універсал Банк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №2-1578/13 від 25.02.2014 року, виданого Обухівським районним судом Київської області земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0089, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1547 га, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 229-230 т. 1).

Відповідно до вказаної постанови, 08.06.2021 року в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ МЮ (м.Київ) складено акт про передачу майна стягувачу АТ «Універсал Банк» у рахунок погашення боргу (а.с. 231-232 т. 1).

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Таким чином, наявність арешту, накладеного на майно, порушує право власності позивача, в тому числі, й щодо розпорядження належним їй майном.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2019 року в справі № 661/624/16-ц (провадження № 14-618цс18) зроблено висновки про те, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України розглядають у порядку цивільного судочинства за правилами позовного провадження, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Стаття 210 ЦК України встановлює, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Таким правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За змістом ч. 1, ч. 3-ч. 4 ст. 334 ЦК України, в редакції, станом на час укладення договору, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст. 657 ЦК України у редакції, що діяла на момент укладання договору).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Таким чином, до спірних правовідносин, які виникли щодо придбаного до 01 січня 2013 року нерухомого майна, підлягають застосуванню саме норми ЦК України (чинні на момент виникнення правовідносин).

Отже, до 01 січня 2013 року право власності у набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами ч. 4 ст. 334 ЦК України - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину.

Відтак особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17, де зазначено: «Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України. Суперечність між одночасно чинними нормами частини третьої статті 3 Закону № 1952 IV (у редакції Закону № 1878-VI) та частини четвертої статті 334 ЦК України (у редакції, чинній до 01 січня 2013 року) слід вирішувати на користь норми ЦК України: до 01 січня 2013 року право власності в набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 цього Кодексу з моменту державної реєстрації такого договору як правочину.

Особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності». (Висновки щодо застосування норм права (пункти 75-77 Постанови).

Спірні правовідносини у справі виникли 08.11.2012 року (дата укладення позивачем договору купівлі-продажу земельної ділянки).

Таким чином, право власності у позивача ОСОБА_1 , як набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу, виникло з моменту державної реєстрації такого договору як правочину. На момент укладення договору купівлі-продажу від 08.11.2012 року відчужуване майно належало продавцю ОСОБА_2 .

З переходом права власності на земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0089до позивача ОСОБА_1 08.11.2012 року, припинилося право власності попереднього власника ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.346 ЦК України у зв`язку з відчуженням власником свого майна.

Тобто, відповідач ОСОБА_2 , станом на дату прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна від 04.08.2020, а також на момент опису майна та арешту майна від 28.09.2020 року, 29.09.2020 року, винесення постанови, акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 08.06.2021 року, не був та не є власником земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0089.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Враховуючи, що позивач придбав земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0089за договором купівлі-продажу від 08.11.2012 року, державну реєстрацію договору було належним чином здійснено, а тому 08.11.2012 року позивач став власником такого нерухомого майна, незважаючи на те, що в подальшому він не здійснив державну реєстрацію свого права власності.

Наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладених обставин, суд дійшов до висновку про наявність підстав, передбачених законом, для задоволення позову та скасування арешту із земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0089, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1547 га, оскільки наявний вид обтяження обмежує право позивача на реєстрацію права власності в установленому законом порядку, і суд, вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та мають бути задоволені.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 15, 16, 316, 319, 321, 391 ЦК України, статтями 4,12,19,76,77,81,133,141,265,273, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м.Київ), про зняття арешту змайна - задовольнити.

Зняти арешт із земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0089, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1547 га, накладений рішенням державного реєстратора Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Перепелиці Артема Володимировича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53457398 від 05.08.2020.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», , місцезнаходження: 04082, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19.

Третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м.Київ), , місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Сверстюка Євгена, буд. 15.

Текст рішення складено 26.05.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко