Справа № 372/5303/24
Провадження № 2/369/4059/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Лисяк К.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 372/5303/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешнтаун» про стягнення компенсації за порушення умов праці за понаднормову роботу в нічну зміну, за невиплату по листам тимчасової непрацездатності, компенсацію в обмеженні у відпустці всупереч діючому законодавству на протязі всього періоду роботи,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває вище зазначена цивільна справа № 372/5303/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фешнтаун» про стягнення компенсації за порушення умов праці за понаднормову роботу в нічну зміну, за невиплату по листам тимчасової непрацездатності, компенсацію в обмеженні у відпустці всупереч діючому законодавству на протязі всього періоду роботи.

23.05.2025 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимогу у цивільній справі № 372/5303/24, в якій він просив суд:

1. Прийти заяву про збільшення розміру позовних вимог, залучивши до розгляду нових відповідачів;

2. Задовільнити позовні вимоги повністю, постановити рішення про стягнення з відповідачів:

1) з ТОВ «МЕРАК» на мою користь ОСОБА_1 : за лікарняні 1000 грн., відпускні 2800 грн., за наднормову роботу 48 000 грн., а всього 51 800 грн.;

2) з ТОВ «ВІРІЙ» за: за лікарняні 2500 грн відпускні 8 000 грн., за наднормову роботу 67 500грн., а всього на загальну суму 78 000 грн.;

3) з ТОВ «ФІНЄСТ» за лікарняні: 5 940 грн., відпускні 11880грн за наднормову роботу 178 200 грн , а всього на загальну суму 196 020 грн;

4) ПП «ПАНГЕОН» за лікарняні 32 000 грн відпускні 32 000 грн наднормові 337 500 грн на загальну суму 383 500 грн ;

5) з ПП «БУНАР» за лікарняні 14 000грн., відпускні 22 400 грн за наднормову роботу в розмірі 188 640 грн , а всього на загальну суму 225 040 грн;

6) з ТОВ «Фешнтаун» на користь ОСОБА_1 ІДП НОМЕР_1 , компенсацію за порушення трудового законодавства під час виконання позивачем його трудових обов`язків на підприємстві відповідача за наступні порушення: компенсацію в розмірі 175 500 грн. за наднормову роботу в нічну зміну в підвищеному розмірі не нижче 20% тарифної ставки, за невиплату за його тимчасову непрацездатність на протязі всього періоду роботи в відповідача по листах непрацездатності в розмірі 9 000 грн., компенсацію за обмеження в відпустці встановленої законом, яка була всього 7 днів в кількості недоотриманих 19 робочих днів на протязі років в розмірі 8 100 грн., а всього на загальну суму 192 600 грн .

4. Призначити по справі судово-медичну експертизу, за рахунок відповідача, про наявність причинного зв`язку наявності в позивача інвалідності 3 групи, в зв`язку з порушенням відповідачами умов праці.

Крім того, 23.05.2025 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду клопотання про залучення до розгляду у справі наступних співвідповідачів:

1. ТОВ «Мерак», код 36998492, юридична адреса реєстрації: Україна,, 61064, Харківська область, м. Харків, вул. Наріманова,б.1-А, тел. 067 33 97 36, керівник Форузаде Саджад Мохебалі;

2. ТОВ «Вірій», ідентифікаційний код 37893184, юридична адреса: Україна, 086600, Київська обл. м. Васильків, вул. Грушевського, б.26 оф.8, керівник Василюк С.О.;

З. ТОВ «Фінест», ідентифікаційний код: 39117631, юридична адреса: Україна, 08601, м. Васильків, вул. Грушевського, б. 26, керівник Галушко Василь Васильович;

4. ПП «ПАНГЕОН» код 42599711 Україна 02099 м.Київ вул. Бориспільська б.8 керівник Гогідзе Гіві;

5. «Бунар», ідентифікаційний код 44588869, юридична адреса: Україна, 07400, Київська обл., Броварський район, м. Бровари, вул. Київська,б.316, керівник Калита Ігор Валентинович, т. НОМЕР_2 .

Сторона позивача вважає, що дані підприємства є співвідповідачами по даній справі, адже на підставі вимог ст. 50 ЦПКУ, предметом спору є спільні права і обов`язки кількох відповідачів, права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави, предметом спору є однорідні права і обов`язки, які до того ж вказані в трудовій книжці.

Учасники справи у підготовче судове засідання 28.05.2025 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 9 ЦПК України ухвали суду проголошуються негайно після їх постановлення за правилами проголошення рішень суду.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про збільшення позовних вимог у даній справі у зв`язку з наступним.

Із змісту частин 2, 3 статті 49 ЦПК України вбачається, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір попередньо поданих вимог майнового характеру, відповідно заявленої ціни позову.

Крім того, загальні положення ЦПК України вказують, що підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, згідно із постановою Верховного Суду у справі №922/404/19 від 09 липня 2020 року, зроблено висновок: «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

З системного аналізу вище викладених правових норм вбачається, що у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що правові підстави для прийняття заяви з додатковими вимогами відсутні, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, яка подана позивачем, оскільки за такою заявою заявляються вимоги, які є новими, що не є за своїм змістом збільшенням розміру позовних вимог та суперечить положенням ст. 49 ЦПК України, тобто є окремими та самостійною позовними вимогами до різних відповідачів, що не передбачено процесуальним законом.

Крім того, аналізуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне наголосити, що заява про збільшення позовних вимог в частині зміни предмету позову не відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України, оскільки позивач змінює не тільки предмет, але й підстави позову і її слід розглядати як новий позов з новими позовними вимогами, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України.

При цьому слід роз`яснити позивачу його право звернутися до суду з відповідним позовом з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про залучення співвідповідачів у даній справі у зв`язку з наступним.

Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадку. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 статті 51 ЦПК України визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до ч. 3 ст.51 ЦПК України після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Аналіз наведеної норми свідчить, що прийняття рішення щодо залучення співвідповідача є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку залучення співвідповідача у разі наявності про це клопотання сторони.

Разом з тим, заявляючи клопотання про залучення співвідповідача, позивачем не наведено достатніх правових підстав для його залучення до участі у справі у якості співвідповідачів, не конкретизовано вимоги, які пред`являються безпосередньо до кожної особи, що унеможливлює надати правовий аналіз меж відповідальності кожного із відповідачів, виходячи з предмету спору, не доведено, що позивач не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача.

Аналіз вказаних приписів процесуального закону дає підстави стверджувати, що заява про залучення до участі у справі співвідповідачів, має бути обґрунтована з наданням суду відповідних доказів того, що рішення у справі може вплинути на права та обов`язки особи.

Виходячи з предмету спору та суб`єктного складу сторін, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про залучення у якості співвідповідачів ТОВ «Мерак», ТОВ «Вірій», ТОВ «Фінест», ПП «ПАНГЕОН», «Бунар», оскільки суб`єктом звернення не доведено підстав для залучення даних юридичних осіб у процесуальному статусі співвідповідачів, та яким чином ухвалене в майбутньому рішення суду безпосередньо впливає на прав чи обов`язки цих юридичних осіб щодо однієї із сторін у справі.

При цьому слід роз`яснити позивачу його право звернутися до суду з відповідним позовом до відповідних відповідачів з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Щодо клопотання позивача про призначення судово-медичної експертизи суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.11 Постанови від 30.05.1997 № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта.

Заявлене позивачем клопотання про призначення судово-медичної експертизи для встановлення наявності причинного зв`язку наявності в позивача інвалідності 3 групи, в зв`язку з порушенням відповідачами умов праці, не містить підстав для її призначення.

З точки зору закону підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, які потребують спеціальних знань, тобто тих, які виходять за межі знань осіб, які беруть участь у справі, та судді, котрий розглядає справу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

З аналізу змісту вказаних вимог процесуального закону, який регламентує можливість призначення експертизи, у взаємозв`язку із наведеними представником позивача підставами вбачається, що на даний час призначення повторної експертизи є недоцільним.

Переконливих доводів необхідності та доцільності призначення судово-медичної експертизи суду не надано.

Крім того, судом враховано, що висновок експертизи як і пояснення сторін та інші матеріали справи є лише одним із доказів у справі, які підлягають оцінці судом, та не має переважного значення в справі.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що підстави для проведення судово-медичної експертизи відсутні, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 53, 103, 104, 116-117, 120, 197, 256-258, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті до розгляду заяви позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимогу у цивільній справі № 372/5303/24, - відмовити.

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про залучення до розгляду у справі співвідповідачів ТОВ «Мерак», ТОВ «Вірій», ТОВ «Фінест», ПП «ПАНГЕОН», «Бунар», - відмовити.

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судово-медичної експертизи, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу складено та підписано: 05.06.2025 року.

Суддя А.В. Янченко