Справа № 346/5925/24
Провадження № 2-о/346/70/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю секретаря - Дутчак Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Матеївецька сільська рада Коломийського району Івано-Франківської області про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу, -

у с т а н о в и в :

31.10.2024р. ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з заявою, в якій просила суд встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як донькою та матір`ю, а також встановити факт належності покійній ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №837365 від 11 вересня 2008 року.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2 і після її смерті відкрилася спадщина щодо належного покійній майна. До складу спадщини зокрема ввійшла земельна ділянка, яка належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №837365. З метою оформлення спадщини, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса. Проте, при огляді поданих нею документів, нотаріус звернув увагу на те, що в свідоцтві про народження спадкоємиці та правовстановлюючому документі на землю ім`я ОСОБА_2 зазначено « ОСОБА_2 », а в свідоцтві про смерть вказано « ОСОБА_2 ». Крім цього, в свідоцтві про народження прізвище матері зазначено без апострофа « ОСОБА_4 », а в свідоцтві про смерть з апострофом « ОСОБА_4 ». Внаслідок вказаних розбіжностей, заявниця не має змоги оформити спадщину на майно покійної матері допоки не підтвердить свої родинні відносини зі спадкодавицею та належність останній Державного акту, а тому просила встановити дані факти, які для неї матимуть юридичне значення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та пояснила, що після смерті матері ОСОБА_2 намагалася оформити спадщину, але через відмінності в написанні анкетних даних матері, а саме в різних документах замість ОСОБА_4 зазначено ОСОБА_4 , а також замість ОСОБА_2 зазначено ОСОБА_2 , вона не змогла цього зробити. Оскільки встановлення юридичних фактів дасть змогу їй отримати свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилось від її покійної матері, просила задовольнити її вимоги.

Представник заявниці ОСОБА_5 в судовому засіданні також підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, вказаних у заяві.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом з долучених до справи письмових доказів було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Дебеславці, Коломийського району, Івано-Франківської області народилася ОСОБА_6 . Її батьками в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Вказані відомості узгоджуються з відомостями актового запису про народження № 1 від 19.01.1953р., складеного виконавчим комітетом Дебеславцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області на ОСОБА_8 .

Зокрема, з Повного витягу з актового запису вбачається, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . У відомостях про батька вказано: ОСОБА_7 , вік - минуло 27 років (в подальшому змінено на 29 роки), українець, місце проживання - Івано-Франківська область, Коломийський район, с. Дебеславці. У відомостях про матір зазначено: ОСОБА_10 (в подальшому ім`я матері було змінено з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_2 »), вік - минуло 24 роки (в подальшому змінено на 22 роки), українка, місце проживання - Івано-Франківська область, Коломийський район, с. Дебеславці. Також зазначено, що Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_6 30 грудня 1978 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 та змінила своє дошлюбне прізвище на « ОСОБА_13 ».

Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 837365 вбачається, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка, площею 0,4300 га., розташована в урочищі «Довге» с. Дебеславці, Дебеславцівської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0194.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилася в с.Дебеславці Коломийського району Івано-Франківської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Коломийським відділом ДРАЦС було складено актовий запис № 914.

Як слідує зі змісту постанови державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори, 30 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,4300 га., що належала ОСОБА_2 . Однак, у пред`явлених спадкоємицею документах є розбіжності, а саме у свідоцтві про смерть спадкодавиці зазначено « ОСОБА_2 », у свідоцтві про народження ОСОБА_1 в графі мати - « ОСОБА_2 », а у документі, який підтверджує право власності на нерухоме майно, а саме - Державному акті на право власності на земельну ділянку - « ОСОБА_2 ». Таким чином, спадкоємиці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Таким чином, заявницею за допомогою належних та допустимих письмових доказів було підтверджено, що після смерті ОСОБА_2 та відкриття спадщини вона намагалася оформити свої спадкові права, проте, через виявлені нотаріусом розбіжності в зазначенні імені матері в свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть спадкодавиці, та у документі, який підтверджує право власності на нерухоме майно, оформлення спадщини не відбулося.

Виправити наявну розбіжність в актовому записі про народження заявниці та отримати нове свідоцтво про народження, інформація в якому буде повністю узгоджуватися з даними свідоцтва про смерть матері, ОСОБА_1 змоги немає через відсутність в Коломийському відділі ДРАЦС актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується листом начальника вказаного відділу від 05.05.2025р. № 1073/32.10.6-16/86. В даному листі також зазначено, що перевірка наявності актового запису про народження ОСОБА_2 проведена по поновлених актових записах з 1948р. і по теперішній час.

У зв`язку із зазначеними обставинами ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з заявою про встановлення між нею і ОСОБА_2 родинних відносин, а також встановлювати факт належності матері правовстановлювального документу на нерухоме майно, яке входить до складу спадщину, оскільки в ньому також невірно вказано ім`я матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; та згідно п. 4 ч.1 ст. 315 ЦПК України - належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії. свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родин них відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлювання неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, в наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючою ЦК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат і сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Доказом родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем є зокрема свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії судових рішень, які набрали законної сили щодо встановлення факту родинних відносин.

Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому записі має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

В судовому засіданні в якості свідка була допитана донька заявниці - ОСОБА_14 , яка показала, що її бабою по материнській лінії була ОСОБА_2 . Баба все життя жила в с. Дебеславці і всі місцеві жителі її називали ОСОБА_2 , інших мешканців з такими або подібними анкетними даними в селі не було. Баба померла в 2021 році і після її смерті мати намагалася оформити спадщину, але через розбіжності в документах їй це не вдалося.

Покази свідка узгоджуються зі змістом довідок №472 та № 473, виданих Матеївецькою сільською радою від 21.09.2023р. з яких вбачається, що ОСОБА_2 з 1950 року і по день своєї смерті проживала в АДРЕСА_1 . На час її смерті зареєстрованих осіб з нею не було, заповіт від її імені виконавчим комітетом не посвідчувався.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Таким чином, взявши до уваги відомості з довідок, виданих Матеївецькою сільською радою та покази свідка, а також дослідивши наявні у справі документи (свідоцтво про народження заявниці, повні витяги з актових записів, свідоцтво про смерть та ін.), суд дійшов висновку про належне та достатнє підтвердження вказаними доказами в своїй сукупності факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як донькою та матір`ю.

До вказаного висновку суд дійшов взявши до уваги зокрема те, що між свідоцтвом про народження заявниці та свідоцтвом про смерть спадкодавиці наявна розбіжність лише в імені ОСОБА_2 , оскільки в першому з зазначених документів вказано « ОСОБА_2 », а в другому - « ОСОБА_2 ». Решта відомостей в анкетних даних (прізвище. по батькові, час та місце народження) є абсолютно ідентичними.

Суд також знаходить необґрунтованим посилання державного нотаріуса у його постанові від 30.11.2023р. на наявність відмінностей в зазначені прізвища ОСОБА_2 , яка полягає в написанні прізвища з апострофом в одному документі та без апострофа - в іншому, оскільки і в свідоцтві про народження ОСОБА_15 і в свідоцтві про смерть прізвище ОСОБА_2 зазначено з апострофом.

Щодо вимог про встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавиці, суд враховує наступне.

Згідно роз`яснень, наведених у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року №5, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином

не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

В даній справі встановлено, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №837365 від 11 вересня 2008 року ім`я власника земельної ділянки, площею 0,4300 га., кадастровий номер :01:001:0194 зазначено « ОСОБА_2 ».

Заявниця стверджує, що у вищезгаданому документі ім`я матері зазначено невірно, однак отримати новий Державний акт про право власності на земельну ділянку, ОСОБА_1 , як спадкоємиця майна своєї матері, змоги немає, оскільки наказ Держкомзему №325 від 22.06.2009р. «Про затвердження інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою», який передбачав право землевласника (землекористувача) звернутися до відповідного територіального органу Держкомзему із заявою про видачу нового державного акту у разі виявлення в ньому помилок, втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 537 від 09.09.2013р.

При цьому, в підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 надала довідку №472, видану Матеївецькою сільською радою від 21.09.2023р. в якій вказано, що померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 належала земельна ділянка, площею 0,43 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 837365, що розташована в с. Дебеславці, ур. «Довге».

Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини щодо наявності розбіжностей в різних документах при зазначенні імені «Парасковія», суд погоджується з тим, що вказана довідка в достатній мірі підтверджує факт належності правовстановлюючого документу, в якому допущено невірне зазначення імені власника, ОСОБА_2 .

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , як матір`ю та донькою.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №837365 від 11 вересня 2008 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Третьякова І. В.