Номер провадження: 22-ц/813/2279/25
Справа № 512/336/17
Головуючий у першій інстанції БРОСТОВСЬКА Н. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 (її правонаступника ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, на ухвалу Савранського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Бростовської Н.О. 26 серпня 2024 року у смт. Саврань Одеської області, -

встановила:

У провадженні Савранського районного суду з 20.07.2017 року знаходилась цивільна справа за позовною заявою первісного позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

У судове засідання, призначене на 26.08.2024 року, позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Манушин В.О. не з`явилися повторно, адвокат подав до суду чергове клопотання про відкладення судового засідання, в якому вказав, що ОСОБА_1 , який є особою, який набув право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , захворів на гостре респіраторне захворювання, яке потребує ізоляції, а тому він не може прибути до зали судового засідання (т.1 а.с.233).

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 26.08.2024 року позовну заяву первісного позивача ОСОБА_2 (її правонаступника ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним було залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було вирішено питання про залучення правонаступника після смерті ОСОБА_2 , і за таких обставин, оскільки судом не було залучено ОСОБА_1 до участі у справі в якості позивача, у суду були відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду по причині повторної його неявки у судове засідання.

Сторони про розгляд справи на 20.05.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , а також їх представники.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно положень ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Савранського районного суду з 20.07.2017 року знаходилась цивільна справа за позовною заявою первісного позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що у судові засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Манушин В.О. повторно не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справи, на підставі чого суд дійшов висновку, що є підстави для залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою останніх у судове засідання.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду необґрунтованим, з наступних підстав.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (ч. 5 ст. 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Неявка позивачів, участь яких у засіданні визнана судом обов`язковою для дачі особистих пояснень, може мати наслідком залишення позовної заяви без розгляду за правилами п. 3 ч. 1 сст. 257 ЦПК України.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 15.04.2020 року у справі № 201/10953/18-ц (провадження № 61-7240св19, ЄДРСРУ № 88834091 ).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У ч. 5 ст. 223 ЦПК України законодавець встановив особливий порядок наслідок (санкцію) повторної неявки позивача. Ця норма фактично дублює норму, закріплену в п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 28.03.2023 року у справі № 711/7486/19 (провадження № 61-10183св21) зазначено, що п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України необхідно тлумачити в системному зв`язку з іншими положеннями цієї статті та іншими нормами процесуального закону (ЦПК України), які визначають наслідки повторної неявки позивача, який не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а саме ч. 5 ст. 223 і п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

З огляду на системне тлумачення вказаних норм процесуального закону Верховний Суд виходив з того, що п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у контексті ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не може застосовуватися судом щодо неявки позивача у судове засідання.

Однак, у даному випадку колегією суддів встановлено, що за час розгляду справи після смерті первісного позивача ОСОБА_2 суд першої інстанції не вирішував питання щодо заміни первісного позивача її правонаступником ОСОБА_4 та, після смерті ОСОБА_4 , - її правонаступником ОСОБА_1 , незважаючи на те, що адвокатом Манушиним В.О. неодноразово подавались клопотання щодо поновлення провадження у справі та у зв`язку із прийняттям спадщини з правом набуття повноважень позивача у даній справі ОСОБА_1 .

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу (ст. 55 ЦПК України).

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Крім того, адвокатом Манушиним В.О. до суду було подано клопотання про витребування у державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі Баранової О.В. матеріалів спадкової справи №544/2023, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка є дочкою ОСОБА_2 та матір`ю ОСОБА_1 , з метою встановлення наявності або відсутності інших спадкоємців, які мають право на прийняття спадщини.

Однак, ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 06.06.2024 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Таким чином, саме судом першої інстанції не було здійснено процесуальних дій для з`ясування родинних відносин між первісним позивачем-спадкодавцем ОСОБА_2 та її спадкоємцями ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , та вирішення питання про залучення правонаступників померлої позивачки до участі у справі.

З урахуванням викладеного, оскільки після смерті первісного позивача ОСОБА_2 судом першої інстанції не було вирішено питання щодо заміни первісного позивача її правонаступником ОСОБА_4 , та після смерті ОСОБА_4 - її правонаступником ОСОБА_1 , то безпідставним є висновок суду щодо залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача, оскільки статус позивача у даній справі у ОСОБА_1 відсутній.

Аналогічно необгрунтованими є доводи суду щодо повторної неявки у судове засідання адвоката Манушина В.О., оскільки самим же судом в оскаржуваній ухвалі зазначено, що адвокат Манушин В.О. не наділений правом звертатися до суду в цій справі від імені та в інтересах спадкоємця ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки судом не було залучено до участі у справі жодну особу в якості позивача та правонаступника первісного позивача ОСОБА_2 , то у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залишення позову без розгляду по причині повторної неявки позивача у судове засідання.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття (розгляду) позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

У справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970 року зазначено, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

У рішеннях ЄСПЛ у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.10.2001 року (п. 65), у справі «Кудла проти Польщі» от 26.10.2000 року (п. 122) зазначено, що однієї із гарантій ст. 6 Конвенції є право на забезпечення ефективного доступу до суду для того, щоб учасники судового процесу могли одержати рішення, яке стосується їх «прав та обов`язків».

У рішенні від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і перешкодило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, у зв`язку із чим ухвала Савранського районного суду Одеської області від 26.08.2024 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 379, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Савранського районного суду Одеської області від 26 серпня 2024 року - скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (її правонаступника ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 02 червня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе