ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/202/25 Справа № 242/1629/23 Суддя у 1-й інстанції - Черков В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №242/1629/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 ,

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 08 квітня 2024 року,

встановив:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 01.04.2011 року. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. На підставі Договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну кредитування та обслуговування картрахунку. В подальшому кредитний ліміт збільшився. Таким чином Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Але відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 19.01.2023 року має заборгованість у розмірі 80 832,47 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 66 124,23 гривень, заборгованості за простроченими відсотками 14 708,24 гривень.

У зв`язку з викладеним, просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.04.2011 року у розмірі 80 832,47 гривень станом на 19.01.2023 року та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 гривень.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 08 квітня 2024 року, з урахуванням ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 23 липня 2024 року про виправлення описки, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.04.2011 року у розмірі 66 124,23 гривень, а також судовий збір в сумі 2 195,60 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Селидівського міського суду Донецької області від 08 квітня 2024 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та ухвалити цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 14 708,24 гривень задовольнити, в іншій частині оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір відсотків за користування кредитом. Зокрема, суд не врахував, що в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаній відповідачем у справі, узгоджена відсоткова ставка. Відповідач приєднався до умов договору та частково його виконував, в тому числі й в частині погашення відсотків. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення заборгованості за відсотками.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту в сумі 66 124 гривень, просить рішення Селидівського міського суду Донецької області від 08 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції проігнорована та обставина, що кредитор в метою реалізації свого права на дострокове повернення кредиту повинен в обов`язковому порядку використати процедуру досудового врегулювання спору. І лише у випадку незадоволення вимоги кредитора останній може звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Вказані обставини судом першої інстанції залишені без уваги незважаючи на те, що про вказане відповідач зазначав у наданих запереченнях на позов. Також посилається, що ним через відділення Приватбанку у м. тернівка, куди він вимушено евакуювався у зв`язку з небезпечною обстановкою у Донецькій області, було подано заяву про реструктуризацію боргу за кредитним договором і до теперішнього часу від Банку відповідь не надійшла. Вважає висновки суду першої інстанції про задоволення позову Приватбанку в частині стягнення заборгованості за кредитним договором передчасними.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною 3 цієї статті визначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року № 3831-IX. (далі по тексту Закон № 3831-IX)

Відповідно п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 3831-IX) визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційні скарги у даній справі подана до набрання чинності Законом № 3831-IX.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 66 124,23 гривень за кредитним договором № б/н від 01.04.2011 року та про відмову у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 14 708,24 гривень.

Апеляційний суд не може погодитися в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що 01.04.2011 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 01.04.2011 року, та, відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитні картки:

«Універсальна» № НОМЕР_1 від 01.04.2011 року, термін дії 01/15,

«Універсальна WORLD» № НОМЕР_2 від 01.08.2013 року, термін дії 08/15,

«WGMMS DebinMasterCard Gold» № НОМЕР_3 від 01.08.2013 року, термін дії 05/17,

«Універсальна WORLD» № НОМЕР_4 від 07.10.2015 року, термін дії 09/19,

«Універсальна GOLD» № НОМЕР_5 від 27.09.2019 року, термін дії 07/23,

«Універсальна WORLD» № НОМЕР_6 від 09.10.2019 року, термін дії 09/23,

«Універсальна GOLD» № НОМЕР_7 від 15.07.2022 року, термін дії 03/24.

(а.с. 26 т. 1)

Старт карткового рахунку відбувся 01.04.2011 року, розмір кредитного ліміту було встановлено 01.08.2013 року в сумі 6 200 гривень, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 66 130 гривень 27.07.2022 року та 26.12.2022 року зменшився до 0 гривень. (а.с.25 т. 1)

Згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.

Згідно Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у зв`язку з чим, згідно з наданим банком розрахунку, за вказаним кредитним договором, станом на 19.01.2023 року, утворилась заборгованість у розмірі 80 832,47 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 66 124,23 гривень, заборгованості за простроченими відсотками 14 708,24 гривень.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» суд першої інстанції виходив з того, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів, суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Колегія суддів апеляційного суду не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює АТ КБ «Приватбанк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ст. 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Із наданих позивачем доказів, зокрема виписки за договором б/н за період 01.04.2011 по 23.01.2023, вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами шляхом отримання готівки у банкоматі та відділенні банку, розраховувався ними за товари та послуги, а також здійснював повернення кредитних коштів позивачу. Всі ці дії свідчать про те, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними з частковим поверненням.

Надані позивачем докази в підтвердження укладання кредитного договору між сторонами апеляційний суд вважає належними та допустимими.

Кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, ОСОБА_1 користувався кредитними коштами протягом тривалого часу, договір ним виконувався, тобто вносилися платежі, хоч і не своєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, що в своїй сукупності вказує на наявність договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору.

Відповідно ст. 12, 18 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надані відповідні докази того, що він не користувався кредитними коштами.

Судом першої інстанції правомірно прийнято до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті,

Врахувавши вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту, оскільки укладення кредитного договору між сторонами підтверджується в сукупності іншими належними доказами.

Відповідно частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В Анкеті-заяві позичальника від 01 квітня 2011 року відсутні відомості щодо відсоткової ставки за кредитним договором.

Разом з тим, 15 липня 2022 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, погодивши наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200 000 грн; тип кредитної карти: «Універсальна»; відновлювальна кредитна лінія до 200 000 грн; тип кредитної карти: «Універсальна голд»; Універсальна відновлювальна кредитна лінія до 300 000 грн; тип кредитної карти: преміальна картка «Platinum»; Універсальна відновлювальна кредитна лінія до 300 000 грн; тип кредитної карти: преміальна картка «World Black Edition»; Універсальна відновлювальна кредитна лінія до 300 000 грн; тип кредитної карти: преміальна картка «VISA Signature»; Універсальна відновлювальна кредитна лінія до 400 000 грн; тип кредитної карти: преміальна картка «World Elite»; Універсальна відновлювальна кредитна лінія до 800 000 грн; зі строком кредитування: 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних: 42,0% - для карт Універсальна, 40,8% для карт Універсальна Gold.

Підписанням цієї заяви про приєднання відповідач приєднався до розділу «Загальні положення» підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Автопалтежі», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресоюhttps://privatbank.ua/terms, в редакції чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять змішаний договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Отже, 15.07.2022 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг, в якій визначено розмір процентної ставки для кредитних карт, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та невиконання зобов`язань за договором, розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання. (а.с.17-26)

З довідки АТ КБ «Приватбанк», скерованої до суду першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_1 на підставі укладеного кредитного договору б/н видано платіжні картки «Універсальна», «Універсальна GOLD». (а.с. 26)

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що сторони погодили істотні умови, у тому числі й розмір процентів за користування кредитом, що є договором у розумінні цивільного законодавства.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову у частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14 708,24 гривень, не відповідає діючому цивільному законодавству та письмовим доказам, наявним в матеріалах справи.

Відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Відповідно довідки АТ КБ «Приватбанк», відповідачу було надано кредитні картки, із терміном дії останньої із них березень 2024 року.

Оскільки строк дії даного кредитного договору закінчується із закінченням строку дії кредитної картки - березень 2024 року, у Банка наявні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом, станом на 23 серпня 2023 року.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції задовольняє позовну заяву в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно п. 1, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами і ухвалення нового судового рішення у цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог також підлягає зміні і судове рішення в частині розміру стягнутого судового збору.

Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» задовольняється апеляційним судом, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 2 684 гривень судового збору за подання позовної заяви та 4 026 гривень за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, тому відсутні підстави для відшкодування заявнику витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 08 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по відсоткам за користування кредитом за договором № б/н від 01 квітня 2011 року станом на 19 січня 2023 року в розмірі 14 708,24 гривень.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 08 квітня 2024 року в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», змінити, збільшивши його з 2 195,60 гривень до 2 684 гривень.

В іншій частині Селидівського міського суду Донецької області від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4 026 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 09 червня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста