ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2674/23 Номер провадження 22-ц/814/115/25Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Пилипчук Л. І.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2024 року у складі судді Савченко Л. І.

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилаючись на факт прострочення боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 16.09.2008 та наявність заборгованості, яка виникла станом на 10.03.2023 у сумі 60 527,59 грн і складається із: заборгованості за тілом кредиту - 47 347,36 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 13 180,23 грн, просив про стягнення з відповідача вказаної заборгованості з покладенням на нього понесених по справі судових витрат у розмірі 2 684 грн.

Позов мотивовано тим, що 16.09.2008 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами цього договору позичальник отримав кредит у вигляді відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Проте, своїх зобов`язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.09.2008 у розмірі 38 936,76 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1726,34 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач порушив зобов`язання, що є підставою для стягнення заборгованості відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та погодився, що такі разом з Тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг та він ознайомився та погодився із запропонованими Умовами. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах, між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які за змістом статті 202 ЦК України вказують на вчинення двостороннього кредитного договору. Відсутність підпису відповідача на Тарифах, Умовах і Правилах не свідчить про неукладеність договору.

Вказує, що на виконання умов договору відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на якій встановлено кредитний ліміт та яка в подальшому перевипускалася на новий строк дії.

Звертає увагу, що відповідач здійснював дії щодо активації кредитних карток, користувався перевипущеними картками та отримував кредитні кошти, які використовував шляхом зняття готівки у банкоматах, здійснення покупок у торгових точках, поповнював їх через термінали самообслуговування, частково погашаючи заборгованість. Отже, відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на його виконання.

На думку апелянта дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні позову і звільнив відповідача від відповідальності з одних лише формальних міркувань.

Вказує, що кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредитом є сплата процентів, а жодних правових підстав щодо існування у відповідача права на користування коштами банку без сплати процентів судом у рішенні не наведено. Оскільки відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків, підстави вважати укладений кредитний договір безпроцентним відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, який з`явився у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 16.09.2008 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 одержав кредит у виді поновлювальної кредитної лінії на кредитний рахунок, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», із встановленням кредитного ліміту, який неодноразово змінювався (а. с. 21).

З виписки по картковому рахунку відповідача за договором № б/н вбачається, що він користувався кредитною карткою, знімаючи готівкові кошти, здійснюючи покупки в магазинах, аптеках тощо, здійснював покупки в Інтернет-магазинах, перекази на інші картки, та вносив кошти у часткове погашення кредиту.

Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16.09.2008 у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань станом на 10.03.2023 виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 60 527,59 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 47 347,36 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом - 13 180,23 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що згідно виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору від 16.09.2008 за період з 01.09.2022-26.09.2023 заборгованість ОСОБА_1 становить 38 936,76 грн, що було стягнуто судом на користь позивача.

Заборгованість у сумі 60 527,59 грн, яка існувала станом на 01.03.2023, була частково погашена відповідачем, тому стягнення судом залишку після операцій з поповнення картки є законним та обґрунтованим і доводами апеляційної скарги представника позивача не спростовується.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до пунктів 4, 5 частини третьої статті 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, було встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за рахунками позичальника повинні бути досліджені судами з наданням оцінки у сукупності з іншими зібраними у справі доказами на предмет обставин видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку позивача, що було здійснено судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів.

Доводи та обставини, на які посилається в апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» не були підставою для відмови у задоволенні позову, тому не оцінюються апеляційним судом.

Доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом по справі не надано.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно встановив фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини, вірно застосував норми матеріального права та дотримався вимог процесуального права, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, підстав для скасування якого з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

Л. І. Пилипчук