Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/789/25
Номер провадження2/711/818/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Петренка О.В.,

за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,

представника позивача адвоката Пацьори Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови органу приватизації та зобов`язання здійснити приватизацію,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пацьора Дарія Сергіївна, звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати безпідставною відмову органу приватизації та зобов`язати здійснити приватизацію.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, з урахуванням змісту уточненої редакції позовної заяви (а.с.114-121), що подана позивачем до суду з метою виконання ухвали про залишення позову без руху, позивач зазначає, що відповідно до інформації, яка міститься у витязі з Реєстру територіальної громади №2023/008464436 від 18.10.2023, починаючи із 22.02.1989 позивач проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Проживаючи понад 35 років в кімнаті гуртожитку, який до 2019 року перебував на балансі Черкаської міської ради, позивач з метою реалізації свого права на приватизацію нерухомого майна, передбаченого, зокрема, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», звернувся до місцевого органу приватизації з питанням про передачу йому у власність вищезазначеної кімнати.

14 жовтня 2024 року до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради було подано адвокатський запит №3/20/24 з вимогою надати інформацію стосовно можливості приватизації вищезазначеної квартири ОСОБА_1 та видачі свідоцтва про право власності на житлове приміщення у гуртожитку, у відповідь на який було отримано лист №15439/26386-01-21 від 21.10.2024, в якому відповідач зазначив, що здійснити приватизацію квартири за вказаною адресою немає законних підстав, оскільки квартира АДРЕСА_1 має статус службової відповідно до рішення Придніпровської районної ради від 06.01.1989 №1 та ордеру на жиле приміщення серії А НОМЕР_5 від 10.02.1989.

Означену відмову відповідача позивач вважає протиправною з огляду на таке.

Зазначені у листі відповідача №15439/26386-01-21 від 21.10.2024 обставини щодо віднесення квартири АДРЕСА_1 до числа службових є помилковими, оскільки означена квартира не була віднесена у встановленому законодавством порядку до числа службових, адже: 1) рішення Черкаською міською радою та (або) її виконавчим комітетом про включення квартири АДРЕСА_1 до числа службових не приймалось; 2) відомості про те, що квартира АДРЕСА_1 має статус службової відсутні в журналі обліку службових жилих приміщень, що підтверджується листом виконавчого комітету Черкаської міської ради №7801/14081-01-21 від 19.06.2024; 3) позивачу виданий ордер серії А НОМЕР_5 за формою, що встановлена Додатком №7 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, натомість якби квартира і справді була службовою, то форма ордера мала б відповідати Додатку №2 до означеного Положення; 4) рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №22 від 26.01.1993 затверджено перелік державних житлових будинків і квартир, які не підлягають приватизації, зокрема, додаток І до цього рішення містить перелік службових квартир, в якому квартира АДРЕСА_1 відсутня; 5) зазначена квартира наразі не перебуває ні у віданні ГУНП в Черкаській області, ні Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Підсумовуючи викладене позивач констатує, оскільки наразі існує неможливість приватизувати кімнату в гуртожитку, зокрема, у зв`язку із отриманням відмови відповідача, тому позивач вимушений звернутися до суду, адже іншим шляхом, окрім як судовим, реалізувати право на приватизацію нерухомого майна в повному обсязі позивач не має можливості.

З огляду на викладене позивач просить суд визнати протиправною відмову органу приватизації - Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, передати у приватну власність позивачу квартиру АДРЕСА_2 з державного житлового фонду, оформлену листом №15439/26386-01-21 від 21.10.2024; покласти на відповідача обов`язок зі здійснення приватизації квартири АДРЕСА_2 , що становить 27/100 часток у праві спільної часткової власності на блок кімнат №1-3, 13-17 загальною площею 207,1 кв.м., житловою площею 143,5 кв.м. у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь позивача.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови органу приватизації та зобов`язання здійснити приватизацію; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та на підставі позовної заяви (уточнена редакція) про визнання протиправною відмови органу приватизації та зобов`язання здійснити приватизацію від 05 лютого 2025 року; призначено підготовче засідання о 08 год 30 хв 04 березня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.124-125).

25 лютого 2025 року до суду відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому цей учасник справи просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради відмовити в повному обсязі (а.с.129-133).

Обгрунтовуючи заперечення проти задоволення позову, відповідач зазначає, що на адресу департаменту представником ОСОБА_1 адвокатом Пацьорою Д.С. було направлено адвокатський запит №3/20/24 від 14.10.2024 щодо надання інформації про можливість приватизації квартири АДРЕСА_1 .

На вказаний запит була надана відповідь, що квартира АДРЕСА_1 має статус службової відповідно до рішення Придніпровської районної ради від 06.01.1989 №1 та ордеру на жиле приміщення від 10.02.1989 серії А НОМЕР_5. Відповідно до п.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових.

У додатку №1 до рішення виконавчого комітету Придніпровської районної у м.Черкаси ради народних депутатів від 06.01.1989, квартира АДРЕСА_1 значиться як службова, а саме у «Списку на заселення громадян 108 квартирного житлового будинку по АДРЕСА_4 (стр. АДРЕСА_5 в графі «Кому передається житлова площа» зазначено: «Придніпровський РВВС ОСОБА_1.».

У зв`язку із викладеним відповідач підсумовує, що саме Придніпровському районному відділу внутрішніх справ була передана квартира АДРЕСА_1 , як службова.

Також відповідач у відзиві на позов зазначає, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради №1136 від 14.09.2009 вирішено внести зміни до додатку 3 рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.01.1993 «Про затвердження переліків житлових будинків і квартир, які не підлягають приватизації», а саме: виключити із переліку житлових будинків, які не підлягають приватизації будинок АДРЕСА_1 . Вказаний додаток 3 має назву «Перелік перенаселених будинків, непридатних для постійного проживання і службових міськвиконкому, призначених для термінового тимчасового відселення». У зв`язку із викладеним відповідач робить висновок, що оскільки у законодавстві відсутня заборона на приватизацію перенаселених будинків, тому додаток 3 рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.01.1993 «Про затвердження переліків житлових будинків і квартир, які не підлягають приватизації» зазнав змін, тобто вказане рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 14.09.2009 не виключає факт того, що вказана квартира є службовою.

Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що прийняття рішення про виключення квартири зі складу службових відноситься до дискреційних повноважень відповідача, що передбачає йому визначену законодавчими положеннями свободу розсуду при виборі одного із можливих управлінських рішень, в який суд втручатися не вправі.

Підсумовуючи викладене відповідач у відзиві на позов зазначає, що спірна квартира має статус службової і тому не підлягає приватизації; у даному випадку не відбулося зміни власника житлового фонду і категорії житла, а тому статус службового житла означеною квартирою не втрачено.

Щодо покладення на відповідача обов`язку зі здійснення приватизації спірної квартири, то відповідач у відзиві зазначає, що з аналізу положень чинного законодавства, а саме: Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, слід зробити висновок, що на законодавчому рівні визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише вищезазначеними на те органами і лише вони визначають питання чи має громадянин право на приватизацію згідно наданого пакету документів. Як стверджує відповідач, суд в даному випадку не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла.

Підсумовуючи викладене відповідач у відзиві на позов зазначає, що позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити приватизацію квартири є неналежним способом захисту прав позивача, оскільки суд в даному випадку не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла. У зв`язку із цим, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Також 07.03.2025 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пацьори Д.С. надійшла відповідь на відзив, у якій цей учасник справи спростовує заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов (а.с.144-148).

Зокрема, представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що квартира АДРЕСА_1 є службовою на підставі додатку до рішення Придніпровського райвиконкому №1 від 06.01.1989 "О заселении 108 квартирного жилого дома по АДРЕСА_6 и квартир текущего освобождения, освобождаемых в связи с заселением жилого дома" (російською мовою), а саме зазначається як службова у "Списке квартир текущего освобождения, освобождаемых в связи с заселением жилого дома по АДРЕСА_6 " (російською мовою).

Інших доказів щодо наявності статусу службової квартира АДРЕСА_1 відповідач не надає, натомість і наведені ним докази не є достатніми та належними для доведеності факту надання квартирі статусу службової - необхідним є рішення саме про включення певної квартири до числа службових, якого відповідно до наявної інформації винесено не було, а згадка квартири як службової в додатку певного рішення не робить займану позивачем квартиру службовою без попереднього дотримання передбаченої законодавством процедури її віднесення до такого числа.

Навпаки: є додаткові свідчення того, що квартира службовою не є - якби спірна квартира справді вважалась б службовою, то починаючи з січня 1989 року інформація про це містилась у органах місцевого самоврядування, велась відповідна документація, яка натомість відсутня, а згадка про квартиру АДРЕСА_1 як службову міститься лише в вищезазначеному "Списку…" та виконаному ручкою написі невідомої особи на непризначеному для цього бланку ордеру на жиле приміщення.

Стосовно неналежного способу захисту прав позивача, що відповідачем викладено у відзиві на позов, то представник позивача, посилаючись на висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 08 червня 2022 року у справі № 202/3820/19 (провадження № 61-836св21) та у справі № 483/731/19, констатує, що суд касаційної інстанції визнав ефективним такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання державного департаменту житлового господарства міської ради як органу приватизації державного житлового фонду провести приватизацію квартири.

Підсумовуючи викладене, представник позивача просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2025 закрито підготовче провадження у справі № 711/789/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови органу приватизації та зобов`язання здійснити приватизацію та призначено розгляд справи по суті о 09 год 30 хв 29 квітня 2025 року (а.с.153).

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2025 у розгляді цивільної справи №711/789/25 було оголошено перерву до 15 год 30 хв 26 травня 2025 року (а.с.158-159).

У судовому засіданні представник позивача адвокат Пацьора Д.С. позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити з підстав, що викладені як в уточненій редакції позовної заяви, так і у відповіді на відзив як заявах по суті справи.

Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради як відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, причин не прибуття в судове засідання не повідомив, однак про день, час та місце розгляду справи по суті був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд», що була отримана цим учасником справи 01.05.2025 о 12 год 59 хв 38 сек (а.с.161 зворот).

Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення розгляду справи по суті, в судове засідання явку представника не забезпечив, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання до суду не подав, тому суд, заслухавши думку представника позивача адвоката Пацьори Д.С., яка не заперечила проти розгляду справи у відсутність представника відповідача, керуючись ч.1 ст.223 ЦПК України, постановив протокольну ухвалу про проведення судового засідання в справі №711/789/25 за даної явки учасників справи.

26 травня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 16 год 00 хв 04 червня 2025 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену як письмово, так і під час проголошення вступного слова, а також процесуальну позицію відповідача, що викладена письмово, дійшов таких висновків.

Судом встановлено із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , що виданий 13.12.1997 Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області і яким документований ОСОБА_1 , що останній, починаючи із 22.02.1989 зареєстрований проживанням за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-14). Також ця інформація узгоджується із даними витягу з реєстру територіальної громади №2023/008464436 від 18.10.2023 (а.с.61).

Крім того, із копії витягу з трудової книжки, виданої на ім`я позивача, суд встановив, що у період часу із 23.12.1985 до 25.10.1990, а також із 12.12.1999 до 29.12.2003 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України (а.с.15-24).

Із копії ордера на житлове приміщення серії А НОМЕР_5, що виданий позивачу 10.02.1989 виконавчим комітетом Придніпровської ради народних депутатів м. Черкаси, суд встановив, що ОСОБА_1 разом із сім`єю, до складу якої входили дружина та дочка позивача, було надано право на зайняття житлового приміщення житловою площею 38,45 кв.м., що складалося із двох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для видачі позивачу означеного ордеру стало рішення Придніпровського районного виконкому №1 від 06.01.1989. Також із цього письмового доказу суд встановив, що по діагоналі у ньому міститься рукописний запис російською мовою: «Служебная РОВД» (а.с.31).

Із копії рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради народних депутатів м. Черкаси №1 від 06.01.1989 «Про заселення 108 квартирного будинку по АДРЕСА_4 і квартир поточного вивільнення, що вивільняються у зв`язку із заселенням житлового будинку» був затвердженпй список на заселення, під №36 якого містяться анкетні дані ОСОБА_1 та членів його родини: дружини ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_3 , щодо надання у користування двокімнатної квартири АДРЕСА_1 житловою площею 38,45 кв.м, в якому також міститься відмітка про те, що означена квартира є службовою (а.с.25-30).

Також у судовому засіданні суд безпосередньо дослідив копію рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №22 від 26.01.1993 «Про затвердження переліків житлових будинків і квартир, які не підлягають приватизації», зі змісту якого суд встановив, що цим рішенням орган місцевого самоврядування затвердив переліки державних житлових будинків і квартир, які не підлягають приватизації, а також перелік службових квартир, перелік будинків, розташованих у рекреаційній зоні міста - мікрорайоні «Соснівка», та в заповідній зоні - «Черкаські берегові схили», перелік перенаселених будинків, непридатних для постійного проживання і службових міськвиконкому, призначених для термінового тимчасового відселення, перелік будинків, непридатних для постійного проживання, які не підлягають капітальному ремонту, або погрожують обвалом (а.с.32-33).

Із додатку №1 «Перелік службових квартир» до означеного вище рішення виконкому Черкаської міської ради народних депутатів №22 від 26.01.1993 суд встановив, що за адресою: АДРЕСА_1 , службовими визначено наступні номера квартир: 19,31,35,27 , що належать такій організації як РЕУ-І (а.с.34-39).

Також у судовому засіданні було безпосередньо досліджено архівну копію рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1136 від 14.09.2009 «Про виключення будинку АДРЕСА_1 із переліку житлових будинків, які підлягають приватизації», відповідно до якого вирішено внести зміни до додатку 3 рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.01.1993 №22 «Про затвердження переліків житлових будинків і квартир, які не підлягають приватизації», а саме: виключити із переліку житлових будинків, які не підлягають приватизації будинок АДРЕСА_1 (а.с.46-47).

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , що видане 01.08.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, суд встановив, що означеним органом державної реєстрації актів цивільного стану 01.08.2012 було складено актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.48).

Із копії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №155 від 20.05.2019, що укладений між ТОВ «Сантехбудконструкція» та виконавчим комітетом Черкаської міської ради, суд встановив, що ТОВ «Сантехбудкострукція» як управитель зобов`язалося надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49-56).

Із інформації про реєстрацію права власності №45814 від 23.10.2023, що підготовлена Комунальним підприємством «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», суд встановив, що, станом на 01.01.2013, право власності на квартиру АДРЕСА_1 - не зареєстроване (а.с.62).

Із відповіді Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 12.03.2024 №5077/46/01-2024 на адвокатський запит представника позивача адвоката Сучила А. суд встановив, що балансоутримувачем майна ЧРУП ГУНП в Черкаській області є ГУНП в Черкаській області, а тому стосовно належності житлового приміщення службового статусу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , рекомендовано звернутися до ГУНП в Черкаській області (а.с.76).

Також із відповіді ГУНП в Черкаській області №320/05/31-2024 від 20.02.2024 на адвокатський запит представника позивача адвоката Сучила А. суд встановив, що жиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не перебуває в господарському віданні ГУНП в Черкаській області (а.с.77).

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у формі безкоштовного запиту суд встановив, що 23.09.2019 до означеного реєстру внесено відомості про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області (а.с.78).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.03.2024 за №369430166, суд встановив, що частина житлових кімнат, що розміщені у блоці кімнат №1-3, 13-17 загальною площею 207,1 кв.м., житловою площею 143,5 кв.м. і розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , частково уже мають власників - фізичних осіб, зокрема, громадянину ОСОБА_4 належить 6/25 та 7/50 частин у блоці означених кімнат; крім того, із графи «Технічний опис майна» реєстраційного номера майна: 30745212 суд встановив, що право власності на 31/50 частин блоку кімнат №1-3, 13-17 по даним ЧООБТІ не зареєстровано (а.с.79-93).

Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)).

Із розрахунку часток співвласників блоку кімнат №1-3, 13-17 у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який виконаний ТОВ «Юридична фірма «Лігал Констракт», частка кімнат №14,15 площею 38,4 кв.м. у загальній площі блоку кімнат №1-3, 13-17 складає 27/100 (а.с.64-65).

Також із відповіді виконавчого комітету Черкаської міської ради №7801/14081-01-21 від 19.06.2024, що надана на адвокатський запит представника позивача адвоката Сучила А.О., суд встановив, що означений орган місцевого самоврядування поінформував позивача та його представника про те, що у департаменті житлово-комунального комплексу наявна «Книга обліку включення квартир до числа службових та їх виключення із числа службових», інформація у якій зібрана з 1999 року. Водночас із означеного письмового доказу суд також встановив, що інформація по службовій квартирі АДРЕСА_1 в книзі відсутня (а.с.95).

Із відповіді Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради №7837/13832-01-21 від 20.06.2024, що надана на адвокатський запит представника позивача адвоката Сучила А.О., суд встановив, що рішення про включення квартири за адресою: АДРЕСА_1 до числа службових у документах архівних фондів Черкаської міської ради та її виконавчого комітету і Придніпровської районної ради та її виконавчого комітету у період 1986-1990 рр не виявлено. Разом з тим означений орган місцевого самоврядування повідомив позивача та його представника, що у додатку №1 до рішення виконавчого комітету Придніпровської районної у м. Черкаси ради народних депутатів від 06.01.1989, квартира АДРЕСА_1 значиться як службова (а.с.96).

Із відповіді виконавчого комітету Черкаської міської ради №13706/23909-01-21 від 23.09.2024, що надана на адвокатський запит представника позивача адвоката Пацьори Д.С., суд встановив, що, починаючи із травня 2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 , послугу з управління багатоквартирним будинком надає ТОВ «Управлінська компанія «Нова якість» Дільниця 8» (а.с.97).

Крім того, безпосередньо дослідивши у судовому засіданні, що відбулося 26.05.2025, копію адвокатського запиту представника позивача адвоката Пацьори Д.С. №3/20/24 від 14.10.2024, що адресований Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, суд встановив, що представник відповідача, на підставі договору про надання правничої допомоги №76 від 09.07.2024, здійснюючи збір необхідних документів та інформації для здійснення захисту інтересів ОСОБА_1 як клієнта, звернулася до відповідача із означеним адвокатським запитом, у прохальній частині якого викладено прохання про надання адвокату інформації, а саме: «Чи можливо наразі здійснити приватизацію та видати необхідні документи, свідоцтво ОСОБА_1 на кімнату АДРЕСА_1 » (а.с.102-104).

Із відповіді Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради №15439/26386-01-21 від 21.10.2024, що надана на адвокатський запит представника позивача адвоката Пацьори Д.С. №3/20/24 від 14.10.2024, суд встановив, що відповідач надав адвокату інформацію, відповідно до якої зазначено: «Згідно з наданими Вами документами, встановлено, що квартира АДРЕСА_1 має статус службової відповідно до рішення Придніпровської районної ради від 06.01.1989 №1 та ордеру на жиле приміщення від 10.02.1989 НОМЕР_5 серії А. Відповідно до п.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових.

Зважаючи на викладене вище, здійснити приватизацію квартири за вказаною адресою немає законних підстав» (а.с.105).

Надаючи оцінку дослідженим письмовим доказам, що містяться у матеріалах цивільної справи №711/789/25, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною 3 ст. 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом..

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-XII від 19 червня 1992 року (далі - Закон №2482).

Статтею 3 Закону №2482 передбачено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування).

Пунктами 2, 3,10 ст.8 Закону № 2482 передбачено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 2 статті 2 Закону №2482 передбачено, що не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС..

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 1 ст.118 ЖК України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством України (ч.1 ст. 119 ЖК України).

Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання (ч.2 ст. 121 ЖК України).

На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (ч.1 ст. 122 ЖК України).

Відповідно до п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 (далі - Положення №396), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

Громадянин, відповідно до п. 18 Положення №396, подає до органів приватизації такі документи: заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;

копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;

документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

Громадяни, які проживають у гуртожитку, крім документів, визначених у цьому пункті, до заяви також додають:

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла;

копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла;

форму первинної облікової документації № 028/о "Консультаційний висновок спеціаліста" з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз.

За малолітніх та неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або опікуни. Згоду на участь у приватизації дітей батьки (усиновлювачі) або опікуни засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини.

Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Форму журналу реєстрації заяв та прийнятих документів наведено у додатку 3.

З аналізу положень Закону №2482 у взаємозв`язку із вимогами Положення №396 суд робить висновок, що для вияву волі громадянина на приватизацію, зокрема, кімнати у гуртожитку та (або) квартири останній має вчинити, визначені означеними нормативно-правовими актами, юридично значимі дії, а саме: звернутись до органу приватизації у порядку, передбаченому пунктами 17, 18 Положення №396 та надати

заяву згідно додатку 2 до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, до якої необхідно долучити документи, перелік яких міститься у п.18 Положення №396.

Із аналізу письмових доказів, що долучені учасниками справи до матеріалів цивільної справи №711/789/25, суд встановив, що вони не містять належних і допустимих доказів звернення позивача та (або) його представника до органу приватизації з заявою та документами, визначеними у п. 17, 18 Положення №396, про передачу йому спірного житла у приватну власність. Також матеріали цивільної справи не містять і рішення органу приватизації про відмову у розгляді цього питання - визнання права позивача на приватизацію спірного житла, а відповідно і проведення приватизації такого житла.

Відсутність означених вище документів у матеріалах справи є процесуальною перешкодою для суду надати оцінку правомірності чи протиправності дій відповідача як органу приватизації під час розгляду заяви позивача про передачу йому спірного житла у приватну власність в порядку приватизації, а також і оцінити рішення останнього з призми його відповідності положенням Закону №2482.

У судовому засіданні, що відбулося 29.04.2025, представник позивача адвокат Пацьора Д.С., надаючи відповідь на питання суду щодо форми звернення позивача до відповідача щодо приватизації спірного житла, надала стверджувальну відповідь, що позивач із заявою до відповідача про передачу йому у приватну власність квартири АДРЕСА_1 не звертався. Таке звернення мало місце у формі адвокатського запиту представника позивача адвоката Пацьори Д.С. №3/20/24 від 14.10.2024.

Проте суд дійшов висновку, що, досліджений у судовому засіданні, що відбулося 26.05.2025, адвокатський запит №3/20/24 від 14.10.2024, не є заявою про передачу у приватну власність кімнат АДРЕСА_1 , подача якої обумовлена п.3 ст.8 Закону №2482 та п.17 Положення №396, з огляду на таке.

Частиною 1 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

З аналізу означеної норми Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд робить висновок, що метою звернення адвоката в інтересах клієнта до відповідного суб`єкта (у конкретному випадку - до органу місцевого самоврядування) є отримання інформації та (або) копій документів, що є необхідними адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

Крім того, як встановлено судом із прохальної частини адвокатського запиту №3/20/24 від 14.10.2024, представник позивача адвокат Пацьора Д.С. звернулася до відповідача і просила надати інформацію, що узгоджується із метою направлення адвокатського запиту, що викладена у ч.1 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме: чи можливо наразі здійснити приватизацію та видати необхідні документи, свідоцтво ОСОБА_1 на кімнату АДРЕСА_1 .

Таким чином, на переконання суду, адвокатський запит №3/20/24 від 14.10.2024 не є заявою позивача та (або) його представника, адресованою органу приватизації, про передачу у приватну власність спірного житлового приміщення у розумінні п.17,18 Положення №396.

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що до адвокатського запиту від 14.10.2024 не було долучено усіх необхідних документів, що обумовлені подачею до органу приватизації разом із заявою про передачу у приватну власність відповідного об`єкту нерухомості, вичерпний перелік яких міститься у п.18 Положення №396, зокрема: копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним; копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічного паспорта на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку); документа, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла; копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла; форму первинної облікової документації № 028/о "Консультаційний висновок спеціаліста" з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз.

Крім того, Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради розглянув звернення представника позивача адвоката Пацьори Д.С. не як заяву про передачу ОСОБА_1 у приватну власність кімнати у гуртожитку, а як адвокатський запит, що підтверджується безпосередньо відповіддю №15439/26386-01-21 від 21.10.2024, в абз.1 якої чітко зазначено, що відповідь надається на адвокатський запит від 14.10.2024 №3/20/24 (вх. №26386-01-21 від 15.10.2024). Також і строк розгляду означеного звернення представника позивача відповідачем свідчить про розгляд останнім саме адвокатського запиту, оскільки відповідь надана протягом п`яти робочих днів з дня отримання запиту, що узгоджується зі строком розгляду адвокатського запиту, що визначений ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів тому, що відповідачем адвокатський запит №3/20/24 від 14.10.2024 був розглянутий як заява ОСОБА_1 про передачу у приватну власність спірного житла, адже матеріали справи не містять доказів тому, що означене звернення було зареєстроване у журналі реєстрації заяв та прийнятих документів, що наведений у додатку 3 Положення №396.

У зв`язку із викладеним, суд відхиляє твердження представника позивача адвоката Пацьори Д.С. проте, що лист відповідача №15439/26386-01-21 від 21.10.2024 є відмовою органу приватизації про передачу у приватну власність позивача спірного житлового приміщення, адже означений лист як за формою, так і за змістом є відповіддю на адвокатський запит, а не рішенням органу приватизації, що прийняте за результатами розгляду заяви позивача як мешканця житлового приміщення в гуртожитку про приватизації займаного ним житла у розумінні п.10 ст.8 Закону №2482.

На переконання суду, у випадку незгоди представника позивача адвоката Пацьори Д.С. із відповіддю на адвокатський запит, що надана відповідачем і оформлена листом 15439/26386-01-21 від 21.10.2024, адвокат має право оскаржити дії відповідача у встановленому законом порядку або звернутися до Ради адвокатів Черкаської області із заявою про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 212-3 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки матеріали справи не містять доказів, що позивач та (або) його представник звернулись до органу приватизації у порядку, передбаченому пунктами 17, 18 Положення №396 та надали до заяви про приватизацію необхідні документи, перелік яких міститься у п.18 означеного Положення, водночас адвокатський запит №3/20/24 від 14.10.2024 не є заявою про передачу у приватну власність спірного житлового приміщення ані за змістом, ані за формою, а уповноважений орган щодо приватизації спірного житлового приміщення не приймав рішення про відмову позивачу в його приватизації, тому позовні вимоги про визнання протиправною відмови відповідача передати у приватну власність позивачу спірне житлове приміщення та зобов`язання відповідача вчинити певні дії є передчасними, а відповідно такими, що задоволенню не підлягають.

Подібний правовий висновок щодо застосування положень Закону №2482 у взаємозв`язку із вимогами п.17,18 Положення №396 викладений у постановах колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.07.2022 у справі №686/24506/20 (провадження №61-17180св21) та від 23.09.2024 у справі №755/9064/22 (провадження №61-5224св24), які судом застосовуються до спірних правовідносин з метою виконання положень, передбачених ч.4 ст.263 ЦПК України.

Оскільки суд дійшов висновку про передчасність пред`явлення позивачем заявлених позовних вимог з підстав не виконання ним положень Закону №2482 у взаємозв`язку із вимогами п.17,18 Положення №396 в частині звернення до органу приватизації із заявою про передачу у приватну власність спірного житлового приміщення, тобто вияву волі на означені вище дії, тому суд не вбачає правових підстав для аналізу письмових доказів, що подані учасниками справи, в контексті правомірності чи протиправності визначення відповідачем спірного житлового приміщення як службового.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із дослідженої квитанції ID №6278-0223-9619-5427 від 21.01.2025 (а.с.11) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Оскільки суд у задоволенні позовних вимог відмовив тому, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, понесені ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору мають бути покладені на сторону позивача.

Керуючись ст. 345 ЦК України, ст. 2, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.17,18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009, ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 244, 247, 258, 259, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови органу приватизації за зобов`язання здійснити приватизацію.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 04 червня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, код ЄДРПУО: 33457208, місцезнаходження: м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36.

Головуючий: О. В. Петренко