Провадження № 2/489/1316/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Ставратій Я.С.

за участю: відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути із відповідачки заборгованість за договорами № Z02.00300.005381267 від 18.06.2019, № С11.206.73431 від 07.04.2017, № С-300-0 від 19.11.2018 у сумарному розмірі 237100,18 грн., а також судові витрати. Обґрунтовано позов тим, що 18.06.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z02.00300.005381267. 07.04.2017 між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С11.206.73431. 19.11.2018 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-300-0. 25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» було укладено Договір Факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 згаданого Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права Вимоги, а ТОВ «СВЕА Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованості боржника перед АТ «Ідея Банк». Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки перед позивачем складає 237100,18 гривень. У зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.

Від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z02.00300.005381267 від 18.06.2019 у розмірі 58511,84 грн., в задоволенні решти вимог відмовити. Зазначає, що між сторонами укладено кредитний договір № Z02.00300.005381267 від 18.06.2019. З банківської виписки, копія якої додана до позовної заяви, вбачається, що до кінця 2019 року відповідачкою здійснювалися регулярні платежі на погашення заборгованості за кредитним договором. Підставою для пропуску строку сплати заборгованості за кредитним договором є значне погіршення стану здоров`я відповідачки, яка є інвалідом 3 групи внаслідок загального захворювання. Обґрунтовуючи розмір заборгованості, позивач посилається на розрахунки заборгованості за кредитними договорами № Z02.00300.005381267 від 18.06.2019, № С11.206.73431 від 07.04.2017, № С-300-0 від 19.11.2018, викладені у формі довідок розрахунків станом на 25.07.2023, які додані до матеріалів справи. Водночас із їх змісту не вбачається можливість перевірити основні елементи розрахунку заборгованості, а саме: період, за який здійснено розрахунок; розмір процентної ставки; суми фактичних платежів сплачених відповідачем; а також конкретні суми зараховані позивачем у розрахунок погашення основної суми боргу та нарахованих процентів. Зазначені довідки-розрахунки не відповідають вимогам ст.. 77, 79 ЦПК України, а отже не можуть бути враховані судом. Окрім того, з поданих позивачем доказів, неможливо встановити період за який було здійснено відповідні розрахунки. Згідно з п. 3 Паспорта споживчого кредиту, строк дії кредитного договору № Z02.00300.005381267 від 18.06.2019 становить 36 місяців. Позивач не надав жодних доказів щодо пролонгації строку дії цього кредитного договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджували правильність нарахування позивачем відсотків за кредитним договором, зокрема в частині визначення періоду тара кого нарахування, а також сум, з яких виходив первісний кредитор, нараховуючи такі відсотки, оскільки в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості взагалі. Виписка з особового рахунку, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, плату тіла кредиту, відсотків, комісії, не є належним доказом наявності заборгованості. Трирічний строк позовної давності сплинув, позивач звернувся до суду 03.02.2025, що виходить за межі цього строку. Водночас позивач не подав до суду заяву про поновлення позовної давності та не надав доказів наявності поважних причин для пропуску зазначеного строку.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєві від 27.12.2024 зазначену цивільну справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Миколаєва за підсудністю.

Ухвалою суду від 04.02.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

При подачі позовної заяви позивач просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 18.06.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір Z02.00300.005381267. Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, Банк надав позичальнику кредит у розмірі 62265,00 грн. В свою чергу, позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та сплатою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із Графіком платежів. Кредит надається строком на 36 місяців, Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 00% річних. Підписанням відповідного Кредитного договору позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку.

07.04.2017 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С11.206.73431. Ліміт кредитної лінії, на момент укладання угоди, становив 24600,00 грн. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. Підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку.

19.11.2018 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-300-0. Ліміт кредитної лінії, на момент укладання угоди, становив 6000,00 грн. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних. Підписанням відповідного кредитного договору позичальник також приєднався до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку.

На виконання умов вищевказаних договорів позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.

ОСОБА_1 виконувала взяті на себе зобов`язання з істотними порушеннями умов договорів, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА Фінанс» (попередня назва «РОСВЕН ІНВЕС УКРАЇНА») було укладено Договір Факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило права вимоги, а ТОВ «СВЕА Фінанс» набуло права вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. В тому числі за даним Договором Факторингу ТОВ «СВЕА Фінанс» було відступлено право вимоги за заборгованостями до ОСОБА_1 за договорами № № Z02.00300.005381267 від 18.06.2019, № С11.206.73431 від 07.04.2017, № С-300-0 від 19.11.2018.

Відповідно до Реєстрів боржників до договору факторингу, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача на у сумарному розмірі 237100,18 грн.

Так, згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно з ст. 1047 ЦК України, Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк.

Згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору № Z02.00300.005381267 від 18.06.2019, заборгованість відповідачки станом на 24.12.2024 складає 115381,62 грн.: заборгованість за основним боргом 58511,84 грн., заборгованість за відсотками 19043,83 грн., заборгованість за іншими процентними платежами 37825,95 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору № С11.206.73431 від 07.04.2017, заборгованість відповідачки станом на 24.12.2024 складає 106113,08 грн.: заборгованість за основним боргом 33997,34 грн., заборгованість за відсотками 72115,74 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості по Кредитному договору № С-300-0 від 19.11.2018, заборгованість відповідачки станом на 24.12.2024 складає 15605,48 грн.: заборгованість за основним боргом 6000,00 грн., заборгованість за відсотками 9605,48 грн.

Представник відповідача зазначає, що до кінця 2019 року відповідачкою здійснювалися регулярні платежі на погашення заборгованості за кредитним договором. Підставою для пропуску строку сплати заборгованості за кредитним договором є значне погіршення стану здоров`я відповідачки, яка є інвалідом 3 групи внаслідок загального захворювання.

На підтвердження зазначеного до матеріалів справи долучено медичні докази, які підтверджують наявність захворювання у відповідачки.

Що стосується нарахованих відповідачці відсотків за вказаною вище угодою, то суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, з поданих позивачем доказів на підтвердження заявлених вимог, не встановлено, за який період відбулося нарахування відповідачу відсотків в розмірі 100765,05 грн., яку суму до їх нарахування застосовано, за якою процентною ставкою вони нараховувались та в який спосіб їх нараховано первісним кредитором, відповідні розрахунки, які б відповідали вимогам Закону та підтверджували необхідну інформацію позивачем до позову не додано. Суд звертає увагу на те, що будь-який розрахунок вказаних сум, який би містив період, який він охоплює, застосовану, відповідно до умов угоди процентну ставку, в матеріалах справи відсутній. В позові представником позивача зазначено лише розмір відсотків, право вимоги за яким перейшло позивачу, хоча всупереч вимог ст. 517 ЦК України доказів нарахування вказаних відсотків кредитором, суду не надано. Представник позивача, отримавши відзив представника відповідача, в якому останній заперечував проти нарахованих відповідачу відсотків, правом на відповідь на відзив не скористався, будь-яких пояснень та доказів щодо нарахування відсотків відповідачу не надав суду. А відтак, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків в заявленому розмірі 100765,05 грн. не можна визнати обґрунтованим, оскільки він є недоведеним та, як наслідок таким, що не підлягає задоволенню.

На час розгляду справи відповідачка не подала суду доказів погашення боргу.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 отримала кредити однак своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у повному обсязі не виконала, суд вважає за необхідне стягнути з неї заборгованість за указаними договорами за основним боргом та іншими процентними платежами у загальному розмірі 136335 грн. 13 коп..

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з такого.

Згідно зі ст.257ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Кредитний договір між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено 18.06.2019, строк кредитування 36 місяців.

Із даним позов позивач звернувся до суду у грудні 2024.

Відповідно до ч. 1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно з ч. 3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

В правовому висновку, викладеному Верховним судом України у постанові № 6-169цс14 від 29 жовтня 2014 року, зазначено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договору, погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань.

Згідно з поданою випискою по кредитному договору № Z02.00300.005381267 від 18.06.2019, ОСОБА_1 вносились платежі на погашення кредиту до 2020 року, що вказує на те, що відповідачка частково виконувала зобов`язання за кредитним договором, визнавала наявність зобов`язань, та, таким чином, переривала строк позовної давності.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, згідно якого, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) встановлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався до 30.06.2023 року.

Разом із цим, відповідно до Закону України за №2120-IX від 15.03.2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено п. 19, відповідно до якого, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року за №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року за №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року за №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який неодноразово було продовжено та який діє дотепер.

Оскільки строки, визначені ст. 257, 258 ЦК України продовжувались на строк дії карантину, а на час дії воєнного стану перебіг позовної давності зупинено, немає підстав вважати пропущеним строк позовної давності за вимогами позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (57,50%), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1636,02 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» заборгованість за Кредитними договорами від № Z02.00300.005381267 від 18.06.2019, № С11.206.73431 від 07.04.2017, № С-300-0 від 19.11.2018 в загальному розмірі 136335 грн. (сто тридцять шість тисяч триста тридцять п`ять гривень) грн. 13 (тринадцять) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1636 грн.02 коп.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс», , юридична адреса: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено «26» травня 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева