Справа №705/3985/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої - судді Годік Л.С.

секретаря судового засідання - Давидяк І.О.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коханій Тамари Володимирівни до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Коханій Т.В. 04.07.2024 р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внести зміни до актового запису № 730 про народження ОСОБА_3 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 02 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 за останні три роки у сумі 50 300,50 грн., та судові витрати, що складаються з судового збору, витрат на проведення експертизи та витрат на професійну правничу допомогу.

Позов мотивований тим, що починаючи з 2006 року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) проживала з ОСОБА_2 в місті Києві, де вони винаймали житло, в якому проживали сумісно, вели спільне господарство та підтримували стосунки притаманні подружжю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народилась дочка ОСОБА_3 , біологічним батьком якої є ОСОБА_2 , який заяву про походження дитини від батька, відповідно до ст. 126 СКУ, не подавав, тому доньку вона зареєструвала відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Після народження дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали проживати окремо. При цьому спочатку ОСОБА_2 визнавав походження дитини від нього та деякий час іноді надавав допомогу грошовими коштами, а потім, не зважаючи на неодноразові прохання позивачки, перестав надавати допомогу на дитину.

14.05.2025 р. представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Коханій Т.В. подала до суду заяву про зміну предмету позову в якій зазначила, що позивач змінює предмет позову та зазначає про стягнення з відповідача грошових коштів (аліментів) в розмірі 5000 грн., на відміну від раніше заявленої вимоги про стягнення 5000 грн. з подальшою індексацією. У той же час позивач змінює предмет позову шляхом вилучення вимоги про стягнення аліментів за минулий час та стягнення витрат на правничу допомогу. В іншій частині позовні вимоги залишаються незмінні.

03.06.2025 р. від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Білоус-Литвиненко Л.О. до суду надійшла Заява про визнання позову в якій зазначає, що відповідач отримав заяву про зміну предмету позову та він не заперечує проти прийняття судом заяви про зміну предмету позову до розгляду та визнає позовні вимоги, заявлені до нього в заяві про зміну предмету позову в повному обсязі.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 та її адвокат Коханій Т.В. не з?явилися, попередньо від адвоката Коханій Т.В. до суду надійшла заява в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 та його адвокат Білоус-Литвиненко Л.О. в підготовче засідання не з?явилися, попередньо від адвоката Білоус-Литвиненко Л.О. до суду надійшла заява в якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги, з урахуванням заяви позивача про зміну предмету позову, визнають.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом ДРАЦС по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 та її батьками записані: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 , актовий запис № 730 (а.с. 35).

ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » в зв?язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_8 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.11.2019 (а.с. 31).

Відповідно до Висновку експерта № СЕ-19/111-24/69410-БД від 03.02.2025 Київського НДЕКЦ ймовірність того, що ОСОБА_2 є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках проведеного молекулярно-генетичного дослідження складає 99, % (а.с. 155-164).

Згідно Довідок про реєстрацію місця проживання № 328/22-13 від 17.01.2019 р., № від 08.01.2020 позивач ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою по АДРЕСА_1 (а.с.12,13).

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Згідно вимог ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Калачова проти Російської Федерації №3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Судом встановлено, що відповідно до Висновку експерта № СЕ-19/111-24/69410-БД від 03.02.2025 Київського НДЕКЦ ймовірність того, що ОСОБА_2 є біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках проведеного молекулярно-генетичного дослідження складає 99, %, тому суд приходить до висновку щодо задоволення позовної вимоги про визнання батьківства.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до підпункту 20 пункту 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п. 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни зазначені в рішенні суду.

Оскільки суд дійшов висновку про визнання батьківства ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 , необхідно внести зміни до актового запису про народження останньої, щодо батька.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Так, судом встановлено той факт, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні, батько дитини не надає належної матеріальної допомоги, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 5000,00 грн., щомісячно, до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1937,92 грн. та судові витрати, понесені нею на оплату проведеного молекулярно-генетичного дослідження, в сумі 16186,90 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 200, 263-265ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису № 730 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Умань, Черкаської області, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайоного управління юстиції в Черкаській області, зазначивши батьком ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області. Прізвище дитини залишити - ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з 02 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1937,92 грн. та судові витрати, понесені нею на оплату проведеного молекулярно-генетичного дослідження, в сумі 16186,90 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леся Сергіївна Годік