ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4749/25 Справа № 227/4796/21 Суддя у 1-й інстанції - РУДЕНКО В. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Новікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року про відмову в ухваленні додаткового рішення в цивільній справі номер 227/4796/21 за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2021 року по 17.06.2024 року (дата ухвалення судового рішення).

Свою заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун О.В., обґрунтовував тим, що 10 червня 2024 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області було задоволено позов ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. Скасовано наказ в.о.директора ВП «ШУ Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» №9-П від 31.08.2021 року «Про звільнення за прогули», яким звільнено ОСОБА_1 з посади майстра гірничого дільниці ШТ №1. Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді майстра гірничого дільниці ШТ №1 ВП «ШУ Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» з 30.08.2021 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року рішення першої інстанції залишено без змін.

Представник позивача зазначає, що Добропільським міськрайонним судом Донецької області при винесенні рішення 10 червня 2024 року не було вирішено вимоги щодо стягнення з Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2021 року по 17.06.2024 року (дата ухвалення судового рішення).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі - відмовлено.

Із вказаним судовим рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун О.В., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду від 26 лютого 2025 року в цивільній справі №227/4796/21 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала постановлена з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Вказана вимога підлягає розгляду судом, в незалежності від того чи зазначена вона в позовній заяві, оскільки це напряму передбачено нормами ст. 235 КЗпП України.

Щодо неподання доказів, зазначає, що відповідно до розділу ІІ Порядку 100 середньомісячна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню. Якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Враховуючи те, що вказані відомості у позивача відсутні, позивач звернувся з клопотанням про витребування у відповідача відомостей про розмір тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 12, 13, 14, том 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 10 червня 2024 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області позов ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі задоволено. Скасовано наказ в.о.директора ВП «ШУ Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» №9-П від 31.08.2021року «Про звільнення за прогули», яким звільнено ОСОБА_1 з посади майстра гірничого дільниці ШТ №1. Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді майстра гірничого дільниці ШТ №1 ВП «ШУ Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» з 30.08.2021 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року рішення першої інстанції залишено без змін.

13 січня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2021 року по 17.06.2024 року (дата ухвалення судового рішення).

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав, передбачених законом для ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки позовної вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу заявлено не було, відповідні докази не надавались.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 22 липня 2021 року у справі №560/83/20 Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«Додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом.

Додаткова постанова не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору.»

Судом встановлено, що 10 червня 2024 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області було позов ОСОБА_1 до Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі задоволено. Скасовано наказ в.о.директора ВП «ШУ Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» №9-П від 31.08.2021 року «Про звільнення за прогули», яким звільнено ОСОБА_1 з посади майстра гірничого дільниці ШТ №1. Поновлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді майстра гірничого дільниці ШТ №1 ВП «ШУ Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» з 30.08.2021 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року рішення першої інстанції залишено без змін.

13 січня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Добропільське» ДП «Добропіллявугілля-видобуток» на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.08.2021 року по 17.06.2024 року (дата ухвалення судового рішення).

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що сторони подавали докази і давали пояснення з приводу стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зокрема, розміру середнього заробітку позивача, який має бути стягнутий у разі задоволення позовних вимог, та як наслідок, відсутня оцінка суду з цього питання.

Крім того, під час ухвалення додаткового судового рішення суд позбавлений права витребування будь-яких додаткових доказів по справі.

За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення по справі, оскільки обставини, на які посилається позивач, не досліджувались судом першої та апеляційної інстанціями при прийнятті судових рішень по суті справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновки суду першої інстанції не спростовують та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи питання про ухвалення додатково рішення, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, залишити без задоволення, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: