Справа № 404/4343/23
Номер провадження 2/404/945/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропи вницького

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Солук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у червні 2023 року подано позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 2352840 від 19 травня 2021 року в загальній сумі 32812,00 грн., яка складається з: заборгованості за позикою в сумі 11000,00 грн, заборгованості за відсотками за користування позикою в сумі 17512,00 грн, та заборгованості за відсотками за простроченою позикою в сумі 4300,00 грн. Позов мотивований тим, що 19 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2352840. 10 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю ««Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 10-09/2021, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 2352840. В подальшому, 11 липня 2022 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 2352840. Оскільки відповідач зобов`язання за договором позики № 2352840 від 19 травня 2021 року належним чином не виконав та відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в загальній сумі 32812,00 грн., яка складається з: заборгованості за позикою в сумі 11000,00 грн, заборгованості за відсотками за користування позикою в сумі 17512,00 грн, та заборгованості за відсотками за простроченою позикою в сумі 4300,00 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 07 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (том 1, а.с.40).

Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов (вх. № 3578 від 30.01.2024 року)в якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, зазначає, що в матеріалах справи відсутні належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи, які підтверджують видачу кредиту, отримання відповідачем кредитних коштів. Вважає, що в матеріалах справи також відсутні докази самого укладання договору позики. Крім того, позивач не врахував норми цивільного законодавства і нарахував індекс інфляції та 3 % річних після 24 лютого 2022 року. А відтак, просить суд відмовити у задоволенні позову (том 1, а.с.46-68).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 лютого 2024 року клопотання відповідача про витребування доказів (вх. № 3578 від 30.01.2024 року), задоволено частково. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» оригінал електронного договору позики № 2352840 від 19 травня 2021 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 .В іншій частині клопотання, відмовлено (том 1, а.с.70-71).

Позивач подав до суду відповідь на відзив (вх. № 5287 від 09.02.2024 року) в якій останній зазначає, що 19.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2352840. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в тому числі електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. На підтвердження укладання договору позики №2352840, позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «t54280», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини шостої та восьмої статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі договір позики. Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку. Зазначає, що заборгованість по процентам за період з 19.05.2021 року по 07.08.2021 року складає 21812,00 грн, з яких 17512,00 грн - нарахування процентів за користування позикою за процентною ставкою 1,99%, 4300,00 грн нарахування процентів на прострочену позику за процентною ставкою 1,01%. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погоджених умов. А відтак, просить суд позовні вимоги задовольнити (том 1, а.с.114-193).

В свою чергу, відповідачем подано до суду заперечення (вх. № 5467 від 12.02.2024 року) в яких останній зазначає, що не згодний з відсотками нарахованими за договором позики, оскільки на період дії строку кредитного договору діяла кредитна ставка у розмірі 0,79600% а позивач нарахував відсотки за прострочену позику в сумі 4300,00 грн, за ставкою 1,01 %. Крім того позивачем нараховані відсотки поза межами строку кредитування. Також вважає, що довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «Вей Фор Пей» не є належним доказом підвтердження отримання відповідачем кредитних коштів. Отже, просить суд відмовити у задоволенні позову (том 1, а.с.92-112).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 липня 2024 року клопотання позивача (вх. № 5281 від 09.02.2024 року) про витребування доказів, задовольнено. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вей фор пей» інформацію щодо підтвердження факту зарахування коштів 19.05.2021 року на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , в сумі 11000,00 грн., від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна». Судове засідання відкладено (том 1, а.с.205).

На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 липня 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вей фор пей» направлено до суду витребовувані документи (том 1, а.с.222-225).

В матеріалах справи міститься заява позивача (вх. № 5278 від 09.02.2024 року) про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованості за договором позики № 2352840 від 19.05.2021 року в загальній сумі 32812,00 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 11000,00 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 17512,00 грн та заборгованості по відсоткам за прострочену позику в сумі 4300,00 грн ( том 1, а.с.84-87).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 27 листопада 2024 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 5278 від 09.02.2024 року, а.с. 84-85) по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості. В подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (том 1, а.с.227).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 22686 від 02.06.2025 року) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (том 2, а.с.15-18).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (том 2, а.с.6), причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань до суду не подавав.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 19 травня 2021 року укладено договір позики № 2352840, за умовами пункту 2.3.3, 2.3.4 сума позики складає 11000,00 грн, строком до 18 червня 2021 року (30 днів). Базова процента ставка за позикою, фіксована 1,99000% від суми позики за кожень день користування позикою (пункт 2.4.4 договору позики) (том 1, а.с.9-11).

Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вей фор пей» відповідно до договору ВП-220319-6 від 22.03.2019 року було здійснено за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою» наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів: 19 травня 2021 року 11000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 729093 (том 1, а.с.13).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 10 вересня 2021 року укладено договір факторингу № 10-09/2021. За умовами пункту 2.1 згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим договором (том 1, а.с.14-16).

Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 10-09/2021 від 10.09.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» право вимоги до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за договором позики № 2352840 від 19 травня 2021 року (том 1, а.с.17).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» та с 11 липня 2022 року укладено договір факторингу № 1 за умовами пункту 1.1 якого на умовах, встановлених цим договором, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, згідно договору, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрах боржників (портфель заборгованості). Фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржників на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (том 1, а.с.20).

Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 1 від 11.07.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» право вимоги до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) за договором позики № 2352840 від 19 травня 2021 року (том 1, а.с.22).

Відповідно до заяви позивача (вх. № 5278 від 09.02.2024 року) про зменшення розміру позовних вимог, заборгованість за договором позики № 2352840 від 19.05.2021 року в загальній сумі 32812,00 грн, яка складається з: заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 2352840 від 19 травня 2021 року складається в загальній сумі 32812,00 грн, яка складається з заборгованості за позикою в сумі 11000,00 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 17512,00 грн та заборгованості по відсоткам за прострочену позику в сумі 4300,00 грн ( том 1, а.с.84-87).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України , якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 Цивільного кодексу України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

В пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електоронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» посилалося на те, що 19 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2352840, на підставі якого відповідачу наданий кредит у розмірі 11000,00 грн, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

У позовній заяві, а потім в подальшому у заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначає суму заборгованості за договором позики № 2352840 від 19 травня 2021 року в загальній сумі 32812,00 грн, яка складається з заборгованості за позикою в сумі 11000,00 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 17512,00 грн та заборгованості по відсоткам за прострочену позику в сумі 4300,00 грн.

Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц виснував, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, є банківські виписки з рахунків позичальника. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Сам по собі розрахунок заборгованості за відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, яку просить стягнути банк.

Позивачем не надано будь - яких доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитних коштів, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем, до позовної заяви не надано.

Крім того, на виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 липня 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вей фор пей» направлено до суду листа, відповідно до якого Товариством повідомлено, що надати до суду підтвердження факту зарахування коштів 19.05.2021 року на платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , в сумі 11000,00 грн, не є можливим, оскільки такою інформацію володіє банк-емітент цієї картки, а саме Акціонерне товариство «Універсал Банк»(том 1, а.с.222-225).

При цьому, позивач після надходження вищевказаної відповіді, не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів щодо подальшого підтвердження факту зарахування коштів 19.05.2021 року на платіжну картку ОСОБА_1 самостійно ткий доказ не подав.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором позики № 2352840 від 19 травня 2021 року, суд дійшов висновку, що позов необгрунтований та недоведений, та є таким, що задоволенню не підлягає.

У відповідності до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем.

Керуючись статтями 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 4, 10, 11-13, 76-81, 137, 141, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна, ; місцезнаходження: 03150, місто Київ, вулиця Загородня, будинок № 15, офіс № 118/2;

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 05.06.2025 року.

Суддя Фортечного районного

суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Л. Д. Кулінка