г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/105/24
Номер провадження 2/213/198/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року

місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Мазуренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гусарової О.С.,

за відсутності учасників справи,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2024 року до Інгулецького районного суду місті Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до розпорядження №1231 Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшла вказана цивільна справа.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 звернувся з вказаною позовною заявою до суду, в обгрунтування якої зазначає, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 фактично проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з жовтня 2015 року по листопад 2023 року. Відповідачем ОСОБА_3 у період спільного проживання із позивачем ОСОБА_1 народжено дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідач ОСОБА_3 при народженні дитини не перебувала у зареєстрованому шлюбі, враховуючи відсутність спільної заяви батьків, заяви батька чи рішення суду, запис про її батька було здійснено в порядку статті 135 СК України за вказівкою матері, із зазначенням її прізвища « ОСОБА_6 » та ім`я і по батькові позивача « ОСОБА_7 ». Відповідач ОСОБА_3 відхиляє пропозицію позивача ОСОБА_1 скласти спільну заяву про визнання його батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уникає будь-якого спілкування та зустрічей із позивачем. Позивач вважає себе батьком дитини та на даний час має намір встановити батьківство шляхом проведення судово-генетичної експертизи.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином. Суду надана заява про розгляд справи за їх відсутності; вимоги, викладені у позовній заяві, підтримують.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином.

Представник третьої особи: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ст.ст.280 - 281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялась про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2024 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу в межах розгляду цивільної справи.

На адресу суду повернуто без виконання ухвалу суду від 16 жовтня 2024 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого громадянкою ОСОБА_3 , у зв`язку з неявкою обох сторін 25.11.2024 року та ІНФОРМАЦІЯ_2 на експертизу.

Ухвалою суду від 20 січня 2025 року поновлено провадження у справі.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Відповідно до п.3 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Також підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судової генетичної або судової імунологічної експертизи.

КЦС ВС в постанові від 28 листопада 2019 року по справі №601/1140/15-ц (61-6989св19) вказав на рішення Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява №3451/05, §34).

Сторони до експертної установи за викликом не з`явились, з причин чого експертом не проведена судова молекулярно-генетична експертиза, призначена судом за клопотанням позивача. Отже, судом не отримані докази, на підставі яких розглядається питання про походження дитини. До того ж, взагалі, будь-які докази батьківства позивача у відношенні дитини ОСОБА_5 (покази свідків, тощо) суду не надані.

Таким чином, наявні обставини вказують на недоведеність позовних вимог, а від цього - відсутність підстав для задоволення позовної заяви.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про визнання батьківства.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 13, 81, 89, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства, - відмовити.

Копію рішення направити відповідачу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити у справі, що згідно з вимогами ч.1 ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем сторонам в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його складення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Представник позивача ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Третя особа: Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд.45,

Дата складення судового рішення 28 травня 2025 року.

Суддя; В.В. Мазуренко