ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/643/25Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22-з/4817/37/25 Доповідач - Гірський Б.О.
У Х В А Л А

02 червня 2025 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Гірський Б.О. розглянувши заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Костіва О.З., Хоми М.В. та Храпак Н.М. у цивільній справі № 596/643/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Верховної Ради України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 травня 2025 року.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 травня 2025 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Костів О.З., судді: Храпак Н.М., Хома М.В.

26 травня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Костіва О.З. та Хоми М.В..

Заява про відвід мотивована тим, що в 2020 році судді Костів О.З і Хома М.В. входили до складу колегії суддів Тернопільського апеляційного суду, яка незаконно повернула без розгляду його апеляційну скаргу на рішення Гусятинського районного суду в справі №596/1922/18 за його позовом до Гусятинської РДА про відшкодування моральної шкоди, чим позбавили його права на доступ до правосуддя. Також вказані судді приймали участь в розгляді інших справ за його участю та ухвалювали незаконні, на думку заявника, рішення.

Крім цього, 26 травня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Храпак Н.М..

Заява мотивована тим, що при розгляді справи №596/1922/18 суддя Храпак Н.М., як головуючий суддя і суддя-доповідач, 23 грудня 2021 року розглянула апеляційну скаргу без його участі, як апелянта, чим позбавила його права на участь у судовому засіданні. Також вказана суддя приймали участь в розгляді інших справ за його участю та ухвалювала незаконні, на думку заявника рішення, в зв`язку із чим він подав до ДБР заяву про вчинення злочину.

У зв`язку наведеним, ОСОБА_1 вважає, що судді Костів О.З., Хома М.В. та Храпак Н.М. є упередженими і небезсторонніми суддями при розгляді справ за його участю.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 02 червня 2025 року визнано необґрунтованими заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Тернопільського апеляційного суду Костіва О.З., Хоми М.В. та Храпак Н.М..

Згідно зі ст. 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, зокрема п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується судом у відповідності до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (§ 46) де зазначено, що наявність безсторонності для цілей п.1 ст. 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

За об`єктивним критерієм підлягає з`ясуванню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним у цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Тобто, при вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя чи судді можуть бути небезсторонніми, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Як вбачається із заяв про відвід, Данильчук І.Д. вважає, що судді Костів О.З., Хома М.В. та Храпак Н.М. є упередженими і небезсторонніми суддями при розгляді справ за його участю, оскільки вони брали участь у вирішенні цивільної справи №596/1922/18.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані заявником підстави для відводу суддів Костіва О.З., Хоми М.В. та Храпак Н.М. є надуманими і такими, що не можуть викликати сумнівів в їх неупередженості чи необ`єктивності, оскільки участь суддів у вирішенні іншої цивільної справи не є підставою для їх відводу відповідно до вимог ч.4 ст. 36 ЦПК України.

Інших підстав, які б викликали сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів Костіва О.З., Хоми М.В. та Храпак Н.М., Данильчук І.Д. не зазначив, тому заявлені відводи є необґрунтованим і відповідно у задоволенні таких заяв слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 34, 36, 40 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід суддів Костіва О.З., Хоми М.В. та Храпак Н.М. у цивільній справі № 596/643/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 травня 2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: Гірський Б.О.