Справа № 161/5776/25
Провадження № 2/161/2686/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Мазура Д.Г.,

секретар судового засідання: Дручок О.М.,

представника позивача: Ліпкевича І.В.,

представника відповідача: Мельник Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «Коллект центр» звернулося до суду з позовною заявою поданою через «електронний суд» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.03.2020 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , було підписано заявку про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «кредитна картка» № 010/66822/82/844328, за яким банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом 10 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму коштів в строк до 23.03.2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45,0% річних.

Позичальник належним чином узяті на себе обов`язки не виконав, загальний розмір заборгованості станом на 07 березня 2025 року становив 28 920, 38 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 14 293, 76 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 7 225, 20 грн, заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 7 401, 42 грн. Сторони обумовили позовну давність 70 років.

ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за вищевказаним договором від 05.03.2020 року на підставі Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, укладеного 10 січня 2023 року з ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу, набуло таке право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги №114/2-47, укладеного 30.11.2021 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

З огляду на наведене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Коллект Центр» 28 920, 38 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 14 293, 76 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 7 225, 20 грн, заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 7 401, 42 грн., а також судовий збір - 2 422, 40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу 9 000 грн.

10 квітня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

24 квітня 2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача за довіреністю ОСОБА_1 , Мельник Я.Ю., у якому вказує, що не визнає позовні вимоги та заперечує проти задоволення позовних вимог, адже позивачем не було доведено факт наявності будь-яких фінансових правовідносин між відповідачем та банком, що випливають із укладених між ними договорів; не було доведено змістовність кредитного договору (заява про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка N?010/66822/82/844328 від 05.03.2020); не було доведено правомірність передачі банком персональних даних ОСОБА_1 третім особам; не було доведено факт передачі банком права вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «Вердикт Капітал» за договором N?114/2-47 від 30.11.2021 з відповідними додатками; не було доведено факт того, що на момент придбання права вимоги до позичальників ТОВ «Вердикт Капітал» володів необхідною ліцензією та мав право нараховувати проценти за кредитними договорами; не було доведено факт того, що на момент придбання права вимоги до позичальників ТОВ «Вердикт Капітал» володів необхідною ліцензією та мав право нараховувати проценти за кредитними договорами; факт здійснення витрат позивачем на правничу правову допомогу.

05 травня 2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від представника позивача ТОВ «Коллект центр», адвоката Ткаченко М.М., у якій представник позивача зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

07 травня 2025 на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача за довіреністю ОСОБА_1 , Мельник Я.Ю., у яких представник відповідача заперечує, щодо наведених аргументів представника позивача у відповіді на відзив та просить відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.

28 травня 2025 на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника позивача ТОВ «Коллект центр», адвоката Ткаченко М.М., та заперечення, якими представник позивача просить долучити до матеріалів справи протокол № 114/2-27 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал.

У судовому засідання представник позивача ТОВ «Коллект Центр», адвокат Ліпкевич І.В., підтримав позовну заяву та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 , заборгованість у сумі 28 920, 38 грн., та судові витрати, які включають, суму судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Представника відповідача за довіреністю Мельника Ю.В., Мельник Я.Ю., в судовому засіданні просить відмовити у задоволені позовних вимогах в повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

З матеріалів справи судом встановлено, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , було підписано заявку про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «кредитна картка» № 010/66822/82/844328, відповідно до якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з поточним лімітом кредиту на дату укладення договору в розмірі 10 000 грн до 23.03.20-24 року, зі сплатою 45% річних процентів за користуванням кредитом. Строк користування кредитом становить 48 місяців, що починається з 05.03.2020 та закінчується 23.03.2024 року. Договір укладений в письмовій формі та підписаний сторонами.

Відповідно до заяви № СМDP1-916245 про акцепт Публічної пропозиції від 24 лютого 2020 встановлено, що ОСОБА_1 , отримав картку, про що підписав розписку про отримання картки.

30.11.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 1142-47, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 010/66822/82/844328 від 05.03.2020 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Згідно з розрахунком заборгованості ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 , за кредитним договором № 010/66822/82/844328 від 05.03.2020 року станом на 30.11.2021 року становить 14 364, 25 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 10 000 грн., заборгованість за недозволеним овердрафтом 4 293, 76, заборгованість за відсотками 70, 49 грн.

У подальшому ТОВ «Вердикт Капітал», як новим кредитором, після укладення договору відступлення, було нараховано відсотки за договором № 010/66822/82/844328 від 05.03.2020 року за період з 30.11.2021 по 09.01.2023 за відсотковою ставкою 45% річних в сумі 7 154, 71 грн. Станом на 10.01.2023 року заборгованість ОСОБА_1 , за вказаним договором становить 21 518, 96 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 14 293, 76 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 70, 49 грн, нараховані відсотки за користування договором - 7 154. 71 грн., нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» відсотки по дату відступлення ТОВ «Коллект центр».

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 010/66822/82/844328 від 05.03.2020, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

У подальшому ТОВ «Коллект центр», як новим кредитором, після укладення договору відступлення, було нараховано відсотки за договором № 010/66822/82/844328 від 05.03.2020 року за період з 10.01.2023 по 07.03.2025 за відсотковою ставкою 45% річних в сумі 7 401. 42 грн. Станом на 07.03.2025 року заборгованість ОСОБА_1 , за вказаним договором становить 28 920, 38 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 14 293, 76 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 7 225, 20 грн, заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 7 401, 42 грн нараховані ТОВ «Коллект центр» відсотки по дату відступлення ТОВ «Коллект центр».

Як вбачається з рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (протокол 114/2-47 від 30.11.2021) та рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал (протокол 10-01/23КЦ від10.01.2023), генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В., було уповноважено на укладання та підписання договорів про відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30.11.2021 та №10-01/2023 від 10.01.2023.

В судовому засіданні було встановлено, що вищезазначені рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» є чинними, відповідачем не оскаржувалися, а отже суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В., не був уповноважений на підписання правочинів на суму, що не перевищує 1 000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може гуртуватись на припущеннях (частини 6 статті 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (статті 76-79 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається наступне. Статтею 3 договору передбачено порядок погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, погашення недозволенного овердрафту.

Також, перед укладенням договору відповідач звертався до банку із заявою-анкетою на отримання кредиту, в якій просив встановити ліміт кредитування до поточного рахунку, а також зазначив суму ліміту кредитування (10 000 грн), строк кредитування (48 місяців).

Таким чином, відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений ним у заяві на отримання кредиту та узгоджений сторонами в укладеному договорі, за визначеною процентною ставкою за користування кредитом та надано у користування кредитну картку.

Отже, матеріалами справи підтверджено належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження сторонами відповідних умов надання кредиту (суму ліміту кредитування, строку, процентної ставки за користування кредитом та інші). Підстав вважати кредитний договір таким, що не відповідає вимогам законодавства немає.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів та сплати процентів.

Позивач на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором надав розрахунок заборгованості по картковому рахунку № НОМЕР_1 та виписку про рух коштів по картці, яка містить інформацію про здійснені відповідачем операції по картці за період із 26.03.2020 по 30.11.2021 року.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пунктів 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 4 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також розміру заборгованості за кредитом. Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідача № НОМЕР_1 , останній активно користувався рахунком, здійснював з нього платежі, погашав заборгованість. Рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що він був обізнаний із істотними умовами договору, оскільки регулярність та обсяг коштів, сплачених ним на погашення заборгованості указують на те, що відповідач діяв саме на виконання тих кредитних умов, що були зафіксовані у кредитному договорі від 05.03.2020 року, та які прийняті ним.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості, що включає у себе заборгованість за процентами, що нарахована за період з 23.03.2020 по 04.03.2024 в розмірі 28 920, 38 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 14 293, 76 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 7 225, 20 грн, заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 7 401, 42 грн.

Зважаючи на строк кредитування, який за договором від 05.03.2020 року становить 48 місяців, підстав для нарахування відсотків за користування кредитом після 23.03.2024 року у порядку, встановленому статтею 1048 ЦК України у кредиторів не було.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного суду від 28березня 2018 року в справі № 444/9519/12.

Таким чином, строком нарахування відсотків за кредитним договором є період з 05.03.2020 по 23.03.2024.

Сума залишку заборгованості (дозволеного та недозволеного овердрафту) 14 293, 76, розмір процентів за користування кредитом на дату відступлення права вимоги 7 225, 20 грн., розмір процентів за користування кредитом за період з 10.01.2023 по 04.03.2024 (включно) становить 7 718, 63 (розраховується за формулою: 14 293,76* 45%/100%/365*438). Однак, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за відсотками нарахованими після відступлення права вимоги у сумі 7 401, 42 гривень.

Таким чином, сума заборгованості, що підлягає стягненню за цим кредитним договором становить 28 902, 76 грн, з яких 14 293, 76 грн - заборгованість за дозволеним та недозволеним овердрафтом, 7 225, 20 грн - заборгованість за відсотками заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, заборгованість за нарахованими процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 7 401, 42 грн.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до договору про надання правової допомоги № 02-09/2024 від 02.09.2024 укладеному між клієнтом ТОВ «Коллекс центр» та адвокатом Воронковим О.М., предметом договору є надання юридичної допомоги клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (п.1.1).

Як вбачається заявки на надання юридичної допомоги № 1 та витягу з акту № 6 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025, адвокатом клієнту надавалися такі послуги: письмова, що включає вивчення документації клієнта з посиланням на нормативно- правові акти та підготовкою аналітичної довідки щодо судової практики (1 год. 3 000 грн.), позовна заява (2 год. 6 000 грн.). Загальна вартість наданих послуг становить 9 000 грн.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві.

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр», адвокат Ліпкевич І.В., просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 гривень.

Представник відповідача за довіреністю Мельника Ю.В., Мельник Я.Ю., просить відмовити у задоволені вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 00 гривень в повному обсязі.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на наведене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, задоволення позовних вимог, співмірність понесених витрат із ціною позову, значення справи для позивача, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 3 000 грн. Зазначений розмір витрат на правову допомогу суд вважає належним та співмірним із характером правовідносин та складністю справи.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у справі; судовий збір за подання позову у даній справі у розмірі 2422,40 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 28 920, 38 грн., та судові витрати в розмірі 2 442,40 грн., судового збору та 3 000 грн., витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за договором № 010/66822/82/844328 від 05.03.2020 в розмірі 28 920 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 38 копійок з яких: 14 293 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто три) гривні 76 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 7 225 (сім тисяч двісті двадцять п`ять) 20 копійок - заборгованість за відсотками заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 7 401 (сім тисяч триста вісімдесят три) гривні 42 копійок заборгованість за нарахованими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Коллект центр» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору та 3 000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306; код в .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_2 .

Дата складення повного тексту рішення 03 червня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур