Справа № 307/1330/25
Провадження №2/307/438/25
УХВАЛА

про забезпечення позову

05 червня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі судді Сас Л.Р., секретар судового засідання Кривошея Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сосули О.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сосула О.О. від імені позивача 15 квітня 2025 року пред`явив до ОСОБА_2 позов про стягнення заборгованості у розмірі 3 500 доларів США за договором позики, укладеного 31 грудня 2021 року, що на момент пред"явлення позову становить 144 603,55 грн.

Також, 16 квітня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сосула О.О. подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачці ОСОБА_2 і знаходяться у неї чи в інших осіб у межах ціни заявленого позову 3500 доларів США.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сосули О.О. про звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову та заяву повернуто адвокату Сосулі О.О.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2025 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишена без руху та надано, зокрема, представнику позивача десять днів з дня отримання копії ухвали на виправлення недоліків заяви.

На підставі ухвали судді від 02 травня 2025 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та підготовче засідання призначено на 18 червня 2025 року з викликом сторін.

16 травня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сосула О.О. подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать, підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 , які перебувають у неї чи в інших осіб у межах ціни заявленого позову у розмірі 3 500 доларів США.

Ухвалою суду від 19 травня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сосули О.О. про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 в межах суми 3 500 доларів США, що на момент пред"явлення позову станвить 144 603,55 грн., відмовлено в іншій частині заяви про накладення арешту на майно.

03 червня 2025 року подав представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сосула О.О. подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , у межах суми позову 144 603,55 грн.

В обґрунтування заяви посилався на те, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 19.05.2025 задоволено частково заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сосули О.О. про забезпечення позову від 16 травня 2025 року, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 в межах суми 3 500 доларів США, що на момент пред`явлення позову становить 144 603,55 грн. та відмовлено в іншій частині заяви про накладення арешту на майно.

З метою виконання зазначеної ухвали представник позивача звернувся до приватного виконавця Романа Р.М., який за наслідками відкриття виконавчого провадження повідомив, що виявлено рахунки в банках: АТ КБ «Приватбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Універсал Банк»; згідно електронних відомостей, які були надані банками, на рахунках боржника відсутня сума для виконання зазначеної ухвали для забезпечення позову.

Враховуючи, що приватним виконавцем Романом Р.М. встановлено відсутність грошових коштів на рахунках боржника (відповідачки) просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , у межах суми позову 144 603,55 грн.

Частиною 1, 2 та 3 ст. 153 цього Кодексу встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши документи, які додані до неї, суд дійшов висновку про задоволення вказаної заяви, виходячи із такого.

Відповідно до п. 2) ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як видно із доданих до позовної заяви документів, предметом позову, який просить забезпечити адвокат Сосула О.О., є стягнення коштів за договором позики і враховуючи ціну позову, представник заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на банківські рахунки та все рухоме і нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачці, в межах позовних вимог на суму 3 500 доларів США, що на момент пред`явлення позову становить 144 603,55 грн.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно правових позицій Верховного суду, які викладені в постановах Верховного Суду України від 21.11.2018 року у справах № 752/6255/18 та 13.01.2020 року № 922/2163/17 умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно п.1 ч.2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

На підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сосули О.О. про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 в межах суми 3 500 доларів США, що на момент пред"явлення позову станвить 144 603,55 грн., відмовлено в іншій частині заяви про накладення арешту на майно.

Із повідомлення приватного виконавця Романа Р.М. вбачається, що 23 травня 2025 року відкрито провадження на підставі ухвали суду від 19.05.2025; виявлено рахунки в банках: АТ КБ «Приватбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Універсал Банк»; згідно електронних відомостей, які були надані банками, на рахунках боржника відсутня сума для виконання вищезазначеної ухвали для забезпечення позову, в межах суми 3 500 доларів США.

Оскільки на рахунках боржника відсутні кошти для забезпечення позову у межах суми заявлених вимог, є підстави накласти арешт на нерухоме майно, яке на праві власності належить відповідачці ОСОБА_2 , у межах суми позову 144 603,55 грн.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Суд вважає обґрунтованими побоювання представника позивача щодо можливості відчуження нерухомого майна, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у разі ухвалення рішення його на користь.

У відповідності до ч.1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що предметом спору в даній цивільній справі є стягнення суми боргу за договором позики та існує реальна загроза неможливості ефективного захисту і поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а тому дана заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-261 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сосули О.О. про забезпечення позову задовольнити повністю.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке на праві власності належить ОСОБА_2 в межах суми 3 500 доларів США, що на момент пред"явлення позову становить 144 603,55 грн.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Стягувач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя Л.Р.Сас