Провадження № 2/686/4577/25
УХВАЛА

про закриття провадження

03 червня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючого судді: Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/11701/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 ,звернувся до суду з позовом доОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

В підготовче судове засідання сторони не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору внаслідок задоволення позовних вимог відповідачами після пред`явлення позову та повернення судового збору, сплаченого при поданні позову до суду.

06.05.2025 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

Вивчивши клопотання, суд приходить до слідуючого.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відсутній предмет спору провадження у справі підлягає закриттю.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому потрібно надавати сутнісного, а не формального значення.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить постановити певне судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, неіснування (відсутність) предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши викладене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України є можливим, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема: шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Встановивши, що на час відкриття провадження у цій справі між сторонами існував спір, апеляційний суд правильно виходив з помилковості висновків місцевого суду про можливість закриття провадження з підстав відсутності предмета спору. (Постанова Верховного Суду у справі № 335/8285/22 від 31.07.2023 року.

Суд акцентує увагу на позиції Великої Палати Верховного Суду, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, висновки Верховного Суду, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю саме у зв`язку із фактичною відмовою позивача ОСОБА_1 від позову з підстав відсутності предмета спору внаслідок задоволення вимог відповідачами після пред`явлення позову, а не на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, як зазначає позивач.

Щодо вимог представника позивача про повернення на підставі статті 7 Закону України «Про судовий збір» судового збору у розмірі 968,96 грн. з державного бюджету, суд зазначає наступне.

Приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З заяви позивача вбачається, що відповідачі задовольнили вимоги позивача саме після пред`явлення позову про стягнення заборгованості, після відкриття провадження по справі, тобто, позивач не підтримує позовні вимоги (відмовляється від них) унаслідок задоволення їх відповідачами після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі, про що і зазначає позивач.

Оскільки представник позивача не просив стягнути судовий збір з відповідачів з тих підстав, що він не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачами після пред`явлення позову, а підстави для повернення судового збору з бюджету, відсутні, то суд доходить висновку, що заява позивача в частині повернення судового збору задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про закриття провадження та повернення судового збору задовольнити частково.

Провадження у цивільній справі №686/11701/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, - закрити у зв`язку із відмовою позивача від позову з підстав відсутності предмета спору внаслідок задоволення вимог відповідачами після пред`явлення позову.

В частині повернення судового збору у розмірі 968,96 грн., сплаченого за подачу позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу, відмовити.

Роз`яснити позивачу положення частини третьої статті 142 ЦПК України, за якими суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 04.06.2025 року.

Суддя