02.06.2025 Справа № 363/2864/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Онопрієнко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,

встановив:

27.05.2025 до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецьк, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті Україна, м. Донецьк Донецької області, причину смерті не встановлено у зв`язку із гнильними змінами трупа. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона є сестрою ОСОБА_2 . Державна реєстрація смерті ОСОБА_2 була проведена на території України, яка входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Встановлення факту смерті необхідно для оформлення державної реєстрації смерті.

ОСОБА_1 у позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не подав.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться у справі дійшов наступного висновку.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 30.10.1979 та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 21.06.2003, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу №1 від 04.06.2024 встановлено, що ОСОБА_2 є братом ОСОБА_1 (а.с. 8, 12-13)

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 надано копії документів, які не відповідають вимогам чинного законодавства України, а саме: лікарське свідоцтво про смерть №8871 від 25.11.2024, відповідно до якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку про причину смерті, видані установами, що розташовані та фактично діють на окупованій території Донецької області, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, і відповідно до яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 52 років, місце смерті Україна, м. Донецьк Донецької області, причину смерті не встановлено у зв`язку із гнильними змінами трупа.

Відповідно до відмови у проведенні державної реєстрації смерті від 23.05.2025 №931/30.18-65, Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено ОСОБА_1 у реєстрації смерті ОСОБА_2 (а.с. 19)

Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в України», який затверджено Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що м. Донецьк розташоване на тимчасово неконтрольованій державні владі України території Донецької області.

Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті брата у встановленому законом порядку.

Суд зазначає, що смерть особи є юридичним фактом, який має наслідки припинення, зміни або виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав.

Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ila»cu and Others v. Moldova and Russia»), де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Отже, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи в порядку ст. 317 ЦПК України.

Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки це необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, а саме: свідоцтва про смерть, відповідно до вимог чинного законодавства України.

В ході розгляду справи судом не встановлено будь-якого умисного порушення заявником, який є громадянином України, законодавства України та нормативних актів України після смерті її брата в частині належного повідомлення компетентних органів про даний факт, її належного фіксування, реєстрації, тощо. Неможливість отримати у місті Донецьк необхідні документи для реєстрації факту смерті, виникла в зв`язку з розташування цього міста на окупованій території Донецьької області України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначене Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє її виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 247, 263-265, 293-294, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, Донецької області, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 52 років, місце смерті Україна, м. Донецьк Донецької області, причину смерті не встановлено.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє її виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: 07301, Київська область, м. Вишгород, вул. Набережна, 6-А, код ЄДРПОУ - 22201070.

Суддя С.В. Олійник