Справа № 355/558/25
Провадження № 2/355/571/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 червня 2025 року Баришівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Чальцевої Т.В.,
секретаря судового засідання Верби Ю.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Сіроко Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
24 березня 2025 року позивач Товариство з Обмеженою Відповідальністю « Сіроко Фінанс» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
В обґрунтування позову зазначили, що ТОВ « Сіроко Фінанс» є юридичною особою за законодавством України, фінансовою установою (свідоцтво Нацкомфінпослуг № ФК 1207), яка здійснює господарську діяльність, та надає фінансові послуги на підставі чинної ліцензії на діяльність фінансової компанії ( з правом надання послуг факторингу, надання коштів та банківських металів у кредит), безстрокової, в бездокументарній формі, дата і номер рішення щодо зміни обсягу ліцензії: 05.04.2024 р. № 21/288-рк, дата внесення запису до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензії: 21.03.2024 року, переоформлена з ліцензій: надання послуг з факторингу, надання послуг з фінансового лізингу, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, виданих згідно Розпорядження Нацкомфінпослуг від 04.06.2019 р. № 1013.
Відповідно до положень ст. 1080 Цивільного кодексу України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Договір позики, право вимоги за яким набуте ТОВ "Сіроко Фінанс", укладений відповідачем із ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" (юридичною особою за законодавством України, фінансовою установою (Свідоцтво Нацкомфінпослуг № ІК 146), що здійснює господарську діяльність на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії, безстрокової, в бездокументарній формі (переоформлена з ліцензії «Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту», виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 19.11.2015 року, переоформленої 26.01.2017 року, переоформлена в Національному банку України на ліцензію фінансової компаній з правом надання коштів та банківських металів у кредит 12.03.2024 р., безстроково, в бездокументарній формі).
Зазначений Договір позики укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого, відповідно до положень п.п. 1, 5. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", у сторін цього Договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 3, ст. 11, ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Ст. 5 Закону України "Про електронну комерцію" гарантує однаковість юридичної сили електронних правочинів та правочинів, укладених в іншій формі, передбаченій законодавством. Вищезазначений порядок укладення електронного договору узгоджується також з практикою Верховного суду (Постанови Верховного суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19)
За умовами зазначеного Договору позики, позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути суму позики, та сплатити плату від суми позики за весь час користування коштами позики, в порядку і на умовах, що визначені Договором позики.
На виконання умов Договору позики позикодавець 15.09.2022 року перерахував на вказаний позичальником рахунок грошову позику за умовами Договору в сумі 7 500,00 виконавши належним чином взяті на себе договірні зобов`язання.
Натомість відповідач у встановлені умовами Договору строки суму позики не повернув, проценти не сплатив, в зв`язку з чим за час користування коштами позики на суму позики були нараховані проценти відповідно до умов Договору (відповідно до доданого розрахунку), а загальний борг склав 30 000,00 грн.
Відповідно до умов ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, розмір боргу відповідача перед ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» розрахований первісним кредитором відповідно до умов укладеного Договору позики, та набутий ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» в результаті відступлення права вимоги, склав 30 000,00 грн.
Спроби врегулювання боргу із боржником в добровільному порядку виявилися безрезультатними.
Також, 24.12.2024 року ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» направлялася на адресу боржника письмова вимога про погашення заборгованості, що у випадку несплати боргу Товариство має намір вчинити необхідні дії, направлені на стягнення боргу в судовому порядку, яке було боржником проігнороване.
Таким чином, сума заборгованості боржника, яким є ОСОБА_1 , перед ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" за Договором позики № 72277553 на дату позовної заяви складає 30 000,00 грн., де сума не поверненої позики складає 7 500,00 та сума нарахованих та несплачених процентів 22 500,00 грн.
Враховуючи, що відповідачем у добровільному порядку не вчиняються дії, спрямовані на повернення кредитних коштів та процентів за договором, з метою захисту права й охоронюваних законом інтересів Товариства, представник Товариство звернувся до суду з даною позовною заявою, яку просить задовільнити у повному обсязі.
Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 04.04.2025 року відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи, про причину неявки суд не інформувала, відзив на позовну заяву не подавала, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню, а саме - Цивільний кодекс України, Закон України «Про захист прав споживачів», та постанова №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд приходить до наступного.
У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась.
Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS- pecypс.
Частиною 2. см. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акценту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до положень ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором Відповідно до положень ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так само, відповідно до положень ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною 3 статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.
Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також, відповідно до положень ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір % не встановлений договором.
Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонам.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовим ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду .
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Платежі згідно з ч. 2. ст. 625 Цивільного Кодексу України - проценти від суми простроченої заборгованості Позичальника (Клієнта) у розмірі процентів за користування несанкціонованим кредитом, який зазначено у Тарифному плані.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до положень ст. 1080 Цивільного кодексу України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Договір позики, право вимоги за яким набуте ТОВ "Сіроко Фінанс", укладений відповідачем із ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" (юридичною особою за законодавством України, фінансовою установою (Свідоцтво Нацкомфінпослуг № ІК 146), що здійснює господарську діяльність на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії, безстрокової, в бездокументарній формі (переоформлена з ліцензії «Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту», виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 19.11.2015 року, переоформленої 26.01.2017 року, переоформлена в Національному банку України на ліцензію фінансової компаній з правом надання коштів та банківських металів у кредит 12.03.2024 р., безстроково, в бездокументарній формі).
Зазначений Договір позики укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого, відповідно до положень п.п. 1, 5. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", у сторін цього Договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 3, ст. 11, ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Ст. 5 Закону України "Про електронну комерцію" гарантує однаковість юридичної сили електронних правочинів та правочинів, укладених в іншій формі, передбаченій законодавством. Вищезазначений порядок укладення електронного договору узгоджується також з практикою Верховного суду (Постанови Верховного суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19)
За умовами зазначеного Договору позики, позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути суму позики, та сплатити плату від суми позики за весь час користування коштами позики, в порядку і на умовах, що визначені Договором позики.
На виконання умов Договору позики позикодавець 15.09.2022 року перерахував на вказаний позичальником рахунок грошову позику за умовами Договору в сумі 7 500,00 виконавши належним чином взяті на себе договірні зобов`язання.
Натомість відповідач у встановлені умовами Договору строки суму позики не повернув, проценти не сплатив, в зв`язку з чим за час користування коштами позики на суму позики були нараховані проценти відповідно до умов Договору (відповідно до доданого розрахунку), а загальний борг склав 30 000,00 грн.
Відповідно до умов ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, розмір боргу відповідача перед ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» розрахований первісним кредитором відповідно до умов укладеного Договору позики, та набутий ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» в результаті відступлення права вимоги, склав 30 000,00 грн.
Спроби врегулювання боргу із боржником в добровільному порядку виявилися безрезультатними.
Також, 24.12.2024 року ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» направлялася на адресу боржника письмова вимога про погашення заборгованості, що у випадку несплати боргу Товариство має намір вчинити необхідні дії, направлені на стягнення боргу в судовому порядку, яке було боржником проігнороване.
Таким чином, сума заборгованості боржника, яким є ОСОБА_1 , перед ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" за Договором позики № 72277553 на дату позовної заяви складає 30 000,00 грн., де сума не поверненої позики складає 7 500,00 та сума нарахованих та несплачених процентів 22 500,00 грн.
Перевіривши надані позивачем розрахунки та взявши до уваги умови договору, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов такого кредитного договору в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни.
Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 3 028,00 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з Обмеженою Відповідальністю « Сіроко Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Баришівського
районного суду Т. В. Чальцева