Справа № 473/1626/25
РІШЕННЯ

іменем України

"09" червня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

в березні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 12 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між подружжям припинені через те, що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, в зв`язку з чим у сім`ї постійно виникали сварки та непорозуміння. В зв`язку з цим позивачка наполягала на розірванні шлюбу.

В судове засідання представниця позивачки адвокат Берікул Л.В. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу (постанова Верховного Суду від 08.11.2018 у справі №569/458/18).

Як вбачається з матеріалів справи, 12 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №21. Сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, за час, що справа перебуває в провадженні суду, примирення між сторонами не відбулося та позивачка не виявила намір на збереження сім`ї.

Отже, за таких обставин, подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що недопустимо з огляду на положення ст. 24 СК України, тому шлюб між сторонами має бути розірвано.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 259, 263 265, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зареєстрований 12 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №21, розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан