справа № 362/2572/25
провадження № 4-с/362/23/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поповича О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кострубіцької Т.М.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Сазанович Ю.Г.,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові скаргу ОСОБА_3 , стягувач: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд установив:

Заявник звернувся до суду зі скаргою на дії виконавця, в якій просив зобов`язати Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (старшого державного виконавця Єщенко Ю.I.) зняти арешт, індексний номер 6072277 та скасувати постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, серія та номер ВП 41430136, виданий 31 січня 2014 року, видавник старший державний виконавець Єщенко Ю.I., обтяжувач Відділ державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13908600 від 19 червня 2014 року 17:46:21, Галущенко Валерій Михайлович, Реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області щодо Боржника ОСОБА_3 та зобов?язати Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (старшого державного виконавця Єщенко Ю.I.) зняти арешти, накладені в межах виконавчих проваджень № 43393096 та № 41430136, в тому числі з банківських рахунків щодо Боржника ОСОБА_3 . Вимоги скарги мотивовано тим, що підстави для збереження арештів відсутні, тоді як такі арешти перешкоджають їй вільно користуватися своєю власністю.

Ухвалою від 14 квітня 2025 року суд прийняв скаргу до розгляду та відкрив провадження у справі.

Від Відділу ДВС додаткові пояснення у справі, в яких представник останнього просить залишити скаргу без задоволення. Зокрема, зазначається, що повернення виконавчого документу стягувачу не є підставою винесення державним виконавцем постанови про зняття арешту з майна боржника.

У судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу.

Представник Відділу ДВС та стягувач у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечили. При цьому останній повідомив про намір повторного звернення до органів ДВС із відповідними виконавчими документами.

Встановлені судом фактичні обставини справи

На виконанні відділу ДВС перебували виконавчі документи щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 :

1. виконавчий лист № 2/362/119, виданий 24 грудня 2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 259 500,00 грн. (виконавче провадження № 41430136;

2. виконавчий лист № 2/362/119, виданий 24 грудня 2013 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 3 885,00 грн. (виконавче провадження № 41430220;

3. виконавчий лист № 2/362/29, виданий 13 травня 2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 436 050,00 грн. (виконавче провадження № 43393096);

4. виконавчий лист № 2/362/29, виданий 13 травня 2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 9 475,00 грн. (виконавче провадження № 43392369.

Так, постановами від 31 січня 2014 року та від 29 вересня 2014 року накладено арешт на майно боржника.

Постановами державного виконавця від 19 січня 2021 року у виконавчих провадженнях № 41430136 і № 43392369 відповідні виконавчі документи повернуті на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Нормативно-правове регулювання та мотиви суду

Умови і порядок виконання судових рішень, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Виконавче провадження як сукупність дій, спрямованих на примусове виконання рішень, передбачає застосування арешту майна боржника як засобу, що обмежує можливість відчуження майна боржником із метою його подальшої реалізації у спосіб, передбачений законом.

Отже, правовою метою накладення державним (приватним) виконавцем арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Щодо підстав повернення виконавчого документу стягувану.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу є процесуальною дією державного (приватного) виконавця, яка вчиняється останнім у випадку, коли внаслідок існування певних обставин або дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження неможливо у примусовому порядку виконати відповідне рішення.

Разом із цим повернення виконавчого документа стягувачу не свідчить про неможливість примусового виконання рішення взагалі, а лише про таку неможливість у певний момент. Тобто якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, то останній може повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення.

Зокрема, положеннями частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені частиною четвертою статті 59 цього ж Закону.

Суд звертає увагу, що законодавець передбачив випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу, а саме: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (частина третя статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.

За наведених обставин суд не вбачає підстав для задоволення скарги.

При розгляді справи суд урахував висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 14 травня 2025 року у справі № 2/1522/11652/11.

Керуючись статтями 258, 260, 450 ЦПК України, суд

постановив:

залишити без задоволення скаргу ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Повний текст ухвали складений 04 червня 2025 року.

Суддя О.В.Попович