Справа № 756/7595/25
Провадження № 2-н/756/223/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Ординат З.А. звернулася через систему «Електронний суд» до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Дослідивши матеріали заяви та додатки до неї, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 163 ЦПК України встановлено форму та зміст заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Як убачається зі змісту заяви, представник Ординат З.А. стверджує, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, зазначає, що мати дитини хоч і зареєстрована за вказаною адресою, довгий час проживає за невідомою адресою. На підтвердження викладених в заяві обставин, долучено витяг з реєстру територіальної громади від 25.03.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07.06.2023.

Відповідно до отриманих судом відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру від 02.06.2025, мати ОСОБА_2 , зареєстрована за вказаною адресою також з 07.06.2023.

Тоді як, згідно додано витягу з реєстру територіальної громади від 25.03.2025, батько ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою, лише з 25.03.2025, тобто за два місяці до дня подачі даної заяви до суду.

Разом з тим, крім вказаних документів до заяви не долучено жодного іншого документа на підтвердження викладених в заяві обставин.

Водночас, відомості, що свідчать про спільне проживання дитини з заявником, можуть бути підтверджені, зокрема, довідкою про склад сім`ї, актом обстеження житлово-побутових умов проживання, тощо.

Відповідно до положень п. 1 ч.1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на викладене, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, відсутні підстави для видачі судового наказу у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки заявником не надано документів, які б належним чином підтверджували обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У відповідності до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Слід зазначити, що як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 08.04.2025 у справі №756/4547/25, яка доступна у вільному доступі за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/126495269, відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, саме з вказаних вище підстав.

Керуючись статтями 76-77, 81, 160, 162, 163, 165, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що в даному випадку відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М. М. Ткач