Справа № 344/5485/25
Провадження № 2/344/2687/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 вересня 2020 року зареєстровано шлюб з відповідачкою в Авдіївському міському відділі державної реєстрації цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 61 від 18.09.2020 року. Спільних неповнолітніх дітей у них немає.

Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, стосунки погіршилися, у зв`язку з чим підтримання шлюбних відносин стало неможливим. На даний час спільного господарства вони не ведуть, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує формально. Причиною припинення шлюбно-сімейних вказує те, що між подружжям втрачено почуття любові один до одного. Тривалий час кожен з них живе окремим життям. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу є неможливим і суперечить їхнім інтересам. Вважає, що часу на примирення подружжя не потребує.

Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що надана у позовній заяві інформація не є повною та об`єктивною. Вважає, що розірвання шлюбу є передчасним та невиправданим кроком, що не відповідає найкращим інтересам обох сторін та суперечить принципам збереження сімейних цінностей, закріплених у Сімейному кодексі України. З моменту укладення шлюбу вона намагалася підтримувати гармонійні стосунки, піклуватися про сімейний побут, проявляти повагу та підтримку до чоловіка. Проте впродовж останнього часу, починаючи з періоду його служби у Збройних Силах України, позивач став помітно емоційно віддаленим, проявляв дратівливість, часті зміни настрою, замкнутість у спілкуванні. Вона неодноразово висловлювала підтримку, однак зустрічала опір. Стан психоемоційного навантаження, у якому перебуває позивач, цілком зрозумілий, враховуючи його статус військовослужбовця. Разом з тим, саме цей стан, як вона вважає, і вплинув на прийняття ним імпульсивного та емоційного рішення про подання позову про розірвання шлюбу.

Вважає, що вказані позивачем обставини не свідчать ПРО наявність стійкого конфлікту або обставин, які унеможливлюють подальше спільне життя. Вона не має наміру перешкоджати позивачу у його особистому житті чи кар`єрі, але також не хоче розривати сімейний союз без реальних на те підстав. Крім того вважає, що доцільно призначити строк для примирення тривалістю не менше трьох місяців відповідно до ст. 111 СК України, що дало б змогу обом сторонам усвідомити важливість сімейних цінностей, пройти за потреби сімейне консультування і, можливо, зберегти шлюб. Вона готова надалі підтримувати позивача, сприяти стабілізації психологічного стану, якщо це буде потрібно, включаючи звернення до фахівців. Окрім того, позивач не надав доказів щодо неможливості розірвати шлюб у позасудовому порядку, тому звернення до суду є передчасним.

Відповідно до ухвали суду від 04 червня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. У позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка не прибула у судове засідання, подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб, яке видано повторно, серія НОМЕР_1 , виданого 21.03.2025 року, сторони зареєстрували шлюб 18.09.2020 року в Авдіївському міському відділі державної реєстрації цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблено відповідний актовий запис за № 61.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Також, задовольняючи позов ОСОБА_1 суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 51, 129 Конституції України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 259, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18.09.2020 року в Авдіївському міському відділі державної реєстрації цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис за № 61 - розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 04.06.2025 року.