Провадження № 2/344/1481/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

09 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Стефанюк Х.Я.,

за участі представника Позивача Широких Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «НІРА» про визнання майнових прав на нежитлове приміщення, стягнення пені за невиконання Договору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» (надалі «Відповідач», «ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ»), за участі Товариства з обмеженою відповідальністю «НІРА» (надалі «Третя особа», ТОВ «Ніра»), в якому просить визнати за нею майнові права на нежитлове приміщення номер 10 площею 306,7 кв.м. в під`їзді №9 на першому поверсі та нежитлове приміщення номер 12 площею 131 кв.м. в під`їзді №10 на першому поверсі в об`єкті незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :08:002:0039; стягнути з ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 53 195 100,00 гривень.

В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до Договору №20-10/1К-10/12 купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому від 14.02.2020 р., укладеному між ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ОСОБА_1 (надалі також «Договір»), Продавець (ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ») зобов`язалось передати у власність Покупця об`єкт нерухомого майна, що буде створений в майбутньому, описаний в п. 1.2 цього Договору нежитлове приміщення номер 10 площею 306,7 кв.м. в під`їзді №9 на першому поверсі та нежитлове приміщення номер 12 площею 131 кв.м. в під`їзді №10 на першому поверсі в житловому будинку з вбудованими закладами громадського призначення за будівельною адресою АДРЕСА_1 , а Покупець зобов`язується прийняти Об`єкт та оплатити його вартість відповідно до умов даного Договору. Відповідно до п. 2.1. цього Договору, загальна вартість Об`єкту на момент укладення цього Договору становить суму в розмірі гривневого еквіваленту 200 000,00 доларів США за курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» на день оплати.

На підтвердження факту оплати Відповідач видав Позивачу Квитанцію до прибуткового касового ордера від 14.02.2020 р. №16, відповідно до якої Позивач здійснила повний розрахунок відповідно до умов Договору, а саме - сплатила 4 858 000,00 грн. Відповідно до п. 1.5. Договору планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію Комплексу, в якому знаходиться вказаний у п.1.2 Об`єкт - перше півріччя 2022 року. Однак, станом на дату звернення до Суду, Відповідачем будинок зведено тільки частково, будівельні та опоряджувальні роботи протягом 2022-2024 рр. на ньому не ведуться.

Таким чином, Позивачем в повному обсязі виконано зобов`язання з оплати вартості спірних нежитлових приміщень у житловому будинку за будівельною адресою - АДРЕСА_1 , однак Відповідач свої зобов`язання щодо передачі цих приміщень у власність ОСОБА_1 не виконує, будівництво будинку не завершує, в експлуатацію його не введено, що ставить під сумнів можливість належного виконання ним своїх зобов`язань за Договором. Зокрема, відповідно до Технічного паспорта, виготовленого 25.04.2024 р. ФОП ОСОБА_2 на багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 , готовність цього об`єкту становить 24 %.

Власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка має кадастровий номер :08:002:0039, на якій здійснювалось будівництво Відповідачем, є ТОВ «НІРА», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек № 384906548. Про цей факт Позивач дізналась в зв`язку із розглядом справи №909/858/21 Господарським судом Івано-Франківської області.

Також позивач просить про стягнення з ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» пені у розмірі трьох відсотків від загальної вартості нежитових приміщень, сплаченої Позивачем за кожний день прострочення, за період з 31.08.2023 р. по 31.08.2024 р. (365 днів) в сумі 53 195 100,00 гривень відповідно до такого розрахунку: 1) 4 858 000,00 (оплата за Договором) х 3% x 365 = 53 195 100,00грн.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань від Відповідача не надходило.

Крім того, повідомлення Відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

Третя особа ТОВ «Ніра» явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, про причини неявки суду не сповістило, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Заперечень проти позову, письмових пояснень, заяв чи клопотань від ТОВ «Ніра» не надходило.

Оскільки Відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Проаналізувавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

14.02.2020 року між ОСОБА_1 , як покупцем Товариством з обмеженою відповідальністю «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ», в особі директора Печіля В.В., як продавцем було укладено Договір №20-10/1К-10/12 купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому.

Згідно з пунктом 1.1 зазначеного Договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупця об`єкт нерухомого майна, що буде створено ним у майбутньому, описаний у п.1.2. даного договору, а Покупець зобов`язується прийняти об`єкт та оплатити його вартість у відповідності до умов даного Договору.

Пунктом 1.2. Договору визначено, за даним договором у власність Покупця передається нерухоме майно, в подальшому Об`єкт, що знаходитиметься в житловому будинку з вбудованими закладами громадського призначення в м. Івано-Франківськ (будівельна адреса: вул. Комунальна 3) у відповідності до наведеного опису:

вид нерухомого майна: нежитлове приміщення в 9 під`їзді, на 1 поверсі, площею 306,07 кв.м., номер нежитлового приміщення 10;

вид нерухомого майна: нежитлове приміщення в 10 під`їзді, на 1 поверсі, площею 131,00 кв.м., номер нежитлового приміщення 12.

Відповідно до п.1.5. Договору планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію Комплексу в якому знаходиться вказаний у п.1.2. Об`єкт перше півріччя 2022 року.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що загальна вартість Об`єкту на момент укладання цього договору становить суму у розмірі гривневого еквіваленту 200 000,00 доларів США за курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» на день оплати.

У пункті 2.2. Договору зазначено, що покупець сплачує повну вартість об`єкта у національній валюті України у вигляді внесків відповідно до нижченаведеного графіку: гривневого еквіваленту 200 000,00 доларів США за курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» на день оплати 14.02.2020 р.

З квитанції до прибуткового касового ордера №16 від 14.02.2020 року встановлено, що ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» прийняло від ОСОБА_1 оплату згідно договору №20-10/1К-10/12 від 14.02.2020 року в розмірі 4 858 000,00 грн.

Докази, які б спростовували такий факт оплати, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, Судом встановлено, що Позивачем ОСОБА_1 повністю сплачено вартість об`єкту будівництва за Договором.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 р. у справі №909/858/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НІРА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» про розірвання Договору, повернення земельної ділянки, скасування державної реєстрації та припинення права на забудову земельної ділянки, стягнення грошових коштів у сумі 1 787 038,75 грн. задоволено частково. Вирішено: розірвати договір суперфіцію №1 від 08.08.2019 року, укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «НІРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «М Груп Девелопмент»; Товариству з обмеженою відповідальністю «М Груп Девелопмент» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «НІРА» земельну ділянку кадастровий номер :08:002:0039, площею 3,8367 га, яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Комунальна, 3; Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М Груп Девелопмент» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІРА» 1 787 038 грн 75 коп. заборгованості з плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер :08:002:0039, площею 3,8367 га, яка находиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Комунальна, 3; Скасувати державну реєстрацію права Товариства з обмеженою відповідальністю «М Груп Девелопмент» на забудову земельної ділянки (суперфіцій) щодо земельної ділянки кадастровий номер :08:002:0039, плошею 3,8367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про інше речове право: 32841556, дата, час державної реєстрації 13.08.2019 16:31:54. В частині позовних вимог про припинення права Товариства з обмеженою відповідальністю «М Груп Девелопмент» на забудову земельної ділянки кадастровий номер :08:002:0039, плошею 3,8367 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Відповідно до Технічного паспорта, виготовленого 25.04.2024 р. ФОП ОСОБА_2 на багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.18-21), готовність цього об`єкту становить 24%.

Відповідно до інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.06.2024 року (а.с.22-23) вбачається, що 07.08.2019 року зареєстровано право власності (№32729138) на земельну ділянку, кадастровий номер :08:002:0039 площею 3,8367 га для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, за адресою: АДРЕСА_1 за ТзОВ «НІРА», розмір частки 1.

Крім того, із зазначеної довідки встановлено, що 13.08.2019 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесений запис №32841556 про державну реєстрацію за ТОВ «М Груп Девелопмент» речового права забудови (суперфіцій) земельної ділянки з кадастровим номером :08:002:0039 на підставі договору суперфіцію №1 від 08.08.2019.

Отже, посилаючись на факт невиконання Відповідачем, як забудовником, належним чином взятих на себе зобов`язань, а також на факт не введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати ОСОБА_1 ціни договору у 200 000,00 доларів США, Позивач звернулася до суду з даним позовом про визнання майнових прав на нежитлові приміщення та стягнення пені за невиконання умов договору.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява N 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява № 44277/98).

В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права.

Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав.

Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі N 6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15,від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16, від 23 березня2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня2016 року у справі № 6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16.

З огляду на вказане, громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Верховним Судом в постановах неодноразово висловлювалась правова позиція згідно якої у разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, провадження № 14-39цс19), від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18, Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 638/12414/17, провадження № 61-21546св19.

Відповідно до пунктів 84 та 94 Постанови ВП ВС від 14.09.2021 у справі № 359/5719/17 "в разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування."

Позивач виконала грошові зобов`язання за договорами пайової участі у будівництві, за якими набула право вимоги, повністю сплативши вартість об`єктів будівництва, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права власності на об`єкти інвестування після завершення їх будівництва.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17, провадження № 14-8 цс 21 зазначено, що саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 93 - 95).

Згідно статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України).

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України).

Інвестор після виконання ним фінансових зобов`язань за укладеними договорами купівлі-продажу цінних паперів та резервування об`єкта нерухомості (чи аналогічними правочинами, що підтверджують здійснення інвестування) отримує документи, які підтверджують реальність такого правочину та встановлюють для нього його особисті майнові права на конкретний об`єкт нерухомого майна. Для отримання права власності на такий об`єкт нерухомості інвестор має трансформувати свої майнові права у власність шляхом державної реєстрації речових прав на цей об`єкт нерухомості, але виконати це можна лише за умов завершення будівництва новоствореного об`єкта нерухомості відповідно вимог чинного законодавства та прийняття такого нерухомого майна до експлуатації (статті 328, 331 ЦК України).

Відповідач ТОВ «М Груп Девелопмент» не виконав належним чином зобов`язань за договором, укладеними між ним та Позивачем, хоча Позивач сплатила пайові внески у повному обсязі, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимагати переходу майнових прав на спірні об`єкти.

Тому Судом встановлені підстави для визнання за позивачем майнових прав на нежитлове приміщення номер 10 площею 306,7 кв.м. в під`їзді №9 на першому поверсі та нежитлове приміщення номер 12 площею 131 кв.м. в під`їзді №10 на першому поверсі в незавершеному будівництвом будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :08:002:0039 згідно з Договором купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому від 14.02.2020 р. №20-10/1К-10/12.

Щодо позовних вимог про стягнення пені (неустойки) за невиконання договору слід зазначити наступне.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментальних принципів цивільного права - обов`язковість договору.

Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають не лише суб`єктивні права, а й обов`язки, які вони мають виконувати.

Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при:

(1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (абзац перший частини другої статті 551 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України.

У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: мети правочину, змісту попередніх переговорів, усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш у правовідносинах між собою), звичаїв ділового обороту; подальшої поведінки сторін; тексту типового договору; інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

Аналіз цивільного законодавства свідчить, що перекваліфікація відповідного договору може мати місце, зокрема, при: (а) недійсності договору (зокрема, удаваності договору); (б) тлумаченні змісту договору. Перекваліфікація договору можлива тільки в тих випадках, коли вона відбувається в межах спору, що стосується такого договору. Саме такий висновок зумовлений тим, що по своїй суті перекваліфікація направлена на з`ясуванні справжньої волі сторін договору, який перекваліфіковується в інший. А це, відповідно, можливо зробити тільки в рамках спору щодо такого договору.

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (частина п`ята статті 10 Закону № 1023-XII).

Тлумачення абзацу першого частини п`ятої статті 10 Закону № 1023-XII свідчить, що ця норма не поширюється на договори купівлі-продажу майнових прав.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 04 серпня 2021 року у справі № 587/823/19, від 15 червня 2022 року у справі № 711/1032/21.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про те, що оскільки між сторонами був укладений договір купівлі-продажу майнових прав, а не договір про виконання робіт (надання послуг), а тому відсутні підстави для застосування положень частини 5 статті 10 Закону «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин. Тому вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» на користь ОСОБА_1 пені в сумі 53 195 100,00 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М груп девелопмент» на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 7 570,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16,328,331,334, 526,527,530,549,551,629,637,876 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 81, 258-268, 273, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «НІРА» про визнання майнових прав на нежитлове приміщення, стягнення пені за невиконання Договору задовольнити частково.

2. Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , майнові права на нежитлове приміщення номер 10 площею 306,7 кв.м. в під`їзді №9 на першому поверсі та нежитлове приміщення номер 12 площею 131 кв.м. в під`їзді №10 на першому поверсі в незавершеному будівництвом будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :08:002:0039 згідно з Договором купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому від 14.02.2020 р. №20-10/1К-10/12.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ», місцезнаходження якого: м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, буд. № 207, на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 7570,00 грн.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09 червня 2025 року.

Суддя Домбровська Г.В.