Справа №295/3983/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів Кирийчук А.Г., Захарченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 , забезпечується послугами з централізованого опалення, що надає позивач. З 01.11.2015 по 01.03.2024 споживачі в повному обсязі не сплачували кошти за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 71551,75 грн, яка залишається несплаченою. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 71551,75 грн боргу за спожиті послуги з централізованого опалення та витрати з оплати судового збору.

Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 04.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 04.03.2025 задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в справі співвдповідача ОСОБА_2 , а також прийнято до розгляду позовну заяву з уточненими позовними вимогами до кожного із відповідачів, у якій позивач просить сиягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь 3/4 частин заборгованості за спожиті з 01.11.2015 по 01.03.2024 послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 53663,81 грн та 3/4 частин витрат на оплату судового збору в сумі 2271,00 грн, а з відповідача ОСОБА_2 - 1/4 частин заборгованості за спожиті з 01.11.2015 по 01.03.2024 послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 17887,94 грн та 1/4 витрат на оплату судового збору в сумі 757,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві обставин.

Відповідачі в судовому засіданні не заперечували наявності заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, звернувши увагу на неотримання ними свідоцтв про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , та водночас просили застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Суд, заслухавши представника позивача та відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності відповідачу ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 15.02.1996 (а. с. 25).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Житомирським міським ВДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області 08.06.2016 (а. с. 63). Спадкоємцями, які прийняли спадщину після її смерті, є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якими було подано у визначений законом строк до Другої Житомирської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а. с. 62, 67).

Відповідачі, будучи споживачами наданих позивачем послуг, своєчасно та в повному обсязі не проводили оплату за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергіїза період з 01.11.2015 по 01.03.2024, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 71551,75 грн, що підтверджується оборотами по особовому рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), відкритому за вказаною вище адресою, станом на 12.03.2024 та розрахунком заборгованості за період з 01.10.2020 по 01.03.2024 (а. с. 7-9).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, що передбачено ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно положень ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін (ст. 162 ЖК України).

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019.

Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає з ч. 1 ст. 11 ЦК України про те, що цивільні справа та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відсутність між сторонами договору не може слугувати підствою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 20.11.2024 в справі № 463/6799/18.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

За положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 12.03.2020 на території України було встановлено карантин, який тривав по 30.06.2023 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України).

Як визначено п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тобто, з 12.03.2020 і до скасування карантину, строки позовної давності продовжені Законом, а тому позивачем не допущено пропуску строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог за період з 12.03.2017 по 01.06.2021.

Позивач звернувся з позовом до суду 18.03.2024 щодо заборгованості за період із 01.11.2015 по 01.03.2024, пропустивши з урахуванням положень про переривання позовної давності, визначених Законом України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, строк позовної давності щодо вимог за період з 01.11.2015 по 11.03.2017. Тому за заявою відповідачів суд застосовує до позовних вимог щодо суми заборгованості за вказаний період строк позовної давності та відмовляє в задоволенні позову в цій частині в зв`язку з пропуском позивачем зазначеного строку позовної давності при зверненні до суду з позовом.

З огляду на те, що відповідачі у порушення своїх зобов`язань не сплачували в повному обсязі та вчасно плату за надані послуги з централізованого опалення, чим були порушені права позивача, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з них заборгованості за період з 12.03.2017 по 01.03.2024, що становить 61508,45 грн, пропорційно належних кожного з відповідачів часток квартири АДРЕСА_1 , 1/2 частка якої була успадкована ними після смерті їхньої матері ОСОБА_3 та належить їм із часу відкриття спадщини згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, суд стягує з відповідача ОСОБА_1 3/4 частки від загальної суми заборгованості в розмірі 61508,45 грн, що становить 46131,34 грн, а також із відповідача ОСОБА_2 1/4 частку від загальної суми заборгованості в розмірі 61508,45 грн, що становить 15377,11 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2271,00 грн, сплачений позивачем, що підтверджено документально, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так як згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 (а. с. 66) відповідач має інвалідність ІІ групи та звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», понесені позивачем судові витрати в розмірі 757,00 грн мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що визначено ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 259, 267, 322, 525, 526, 543, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст. 162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26.07.2019 № 169, ст. ст. 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 46131,34 грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та 2271,00 грн судового збору, а всього 48402,34 грн (сорок вісім тисяч чотириста дві гривні тридцять чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 15377,11 грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії (п`ятнадцять тисяч триста сімдесят сім гривень одинадцять копійок).

Компенсувати за рахунок держави комунальному підприємству «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради сплачений судовий збір у сумі 757,00 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (адреса: 10014, м. Житомир, вул. Київська, 48, , р/р НОМЕР_6 в АБ «Укргазбанк»).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Суддя Л.М. Семенцова