Справа № 706/126/25
У Х В А Л А

про витребування доказів

05 червня 2025 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Школьної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Христинівка Черкаської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА :

У провадженні Христинівського районного суду Черкаської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 31.01.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін.

У призначене на 14 годину 00 хвилин 05.06.2025 судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Окремо через систему «Електронний суд» 21.05.2025 подав клопотання про витребування доказів, що містять банківську таємницю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його інтереси в суді представляв адвокат Задояний Ю.В., який проти задоволення клопотання про витребування доказів заперечував, зазначивши, що позивач не надав підтверджень неможливості самостійного витребування цих доказів, а клопотання подав поза межами визначеного процесуальним законом строку.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши клопотання, матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій (п. 3); сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4); запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (п. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 6 ст. 84 ЦПК України встановлено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства.

Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Завдання законодавця при регламентації конструкції доказування полягає у забезпеченні гармонічного поєднання активності сторін та суду в цивільному судочинстві. Активність сторін відбиває приватноправові засади змагального процесу, а активність суду публічно-правовий інтерес у ефективності відправлення правосуддя. Можливість збирання доказів судом за власною ініціативою за чинним ЦПК мають обґрунтовуватися не виключно через призму змагальності, а і з урахуванням принципу пропорційності в контексті завдань та мети цивільного судочинства. Положення процесуального законодавства щодо можливості витребування доказів за ініціативою суду у випадку недобросовісної поведінки сторони щодо доказів покликане зберегти баланс між змагальністю сторін, що забезпечує реалізацію приватноправового інтересу у цивільному судочинстві, та активністю суду в контексті принципу суддівського керівництва процесом, що відбиває публічно-правовий інтерес в ефективності цивільного судочинства. Необхідність збереження відповідного балансу прямо випливає із норми, що регулює завдання цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип покликаний надати можливість учасникам правовідносин передбачити результати своїх дій, набуття відповідних прав та обов`язків. Це передбачає і прогнозованість судових рішень за результатами розгляду спорів.

У поданих до суду письмових поясненнях представник відповідача ОСОБА_1 серед іншого, стверджує про ненадання позивачем доказів перерахування або отримання кредитних коштів за договором відповідачем. При цьому, факту укладення правочину не заперечує, доказів неналежності відповідачу картки, на яку перераховані кошти, не надав.

Позивач, у клопотанні про витребування доказів зазначив, що відповідно до умов кредитного договору кошти клієнт отримав у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом при реєстрації на сайті первісного кредитора. Надати інформацію щодо зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею та перебуває у володінні банку емітента картки, у звязку із чим представник позивача просить суд витребувати дану інформацію.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, підтвердження та встановлення усіх обставин спору наявна необхідність у витребуванні в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) інформації, що містить банківську таємницю, а саме: щодо емітування на ім`я відповідача банківської картки № НОМЕР_1 , зарахування на неї грошових коштів згідно кредитного договору та руху коштів по рахунку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 84, 223, 260-261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнити.

Витребувати у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ - 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) інформацію, що містить банківську таємницю, а саме:

- інформацію щодо наявності у ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 16.02.2024;

- інформацію щодо належності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткового рахунку НОМЕР_1 ;

- виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 );

- інформацію про надходження 16.02.2024 на картковий рахунок НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) грошових коштів в сумі 9 500 грн.

Копію ухвали для виконання направити до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094).

Ухвала підлягає виконанню у строк до 30 липня 2025 року.

Роз`яснити, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. Відкласти проведення судового засідання до 10 год 00 хв 01 серпня 2025 року.

У судове засідання викликати учасників справи.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала суду набирає законної сили в момент проголошення і оскарженню окремо від судового рішення не підлягає.

Суддя Альона ШКОЛЬНА