П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року м. Київ

Справа № 369/17290/24

Провадження: № 22-ц/824/10771/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року, постановлену під головуванням судді Козак І. А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

у с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила здійснити поділ майна - житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 219,2 кв.м., житловою площею: 69,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати за ОСОБА_1 в порядку розподілу майна подружжя право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 219,2 кв.м., житловою площею: 69,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 в порядку розподілу майна подружжя право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 219,2 кв.м., житловою площею: 69,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

У березні 2025 року адвокат Ракицька І. М. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що на цей час відповідач перебуває на військовій службі за мобілізацією у в/ч НОМЕР_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя зупинено до закінчення проходження ОСОБА_2 військової служби в складі Збройних Сил України.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до Києво-Святошинського районного суду Київської області для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу. Довідка начальника штабу - заступника - командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2025 року не є достатнім та належним доказом для зупинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. Вважає, що зупинення провадження у даній справі призведе до порушення прав позивача щодо розумності строків розгляду даної справи судом. Суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу 12.03.2025 року без участі сторін, не зважаючи на те, що представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 12 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач на даний час призваний на військову службу до складу Збройних Сил України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», що є підставою для зупинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб та оголошено проведення загальної мобілізації. В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану продовжувався: Указом № 573/2022 від 23.08.2022 з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, указом від 7 листопада 2022 року N 757 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 21 листопада 2022 р. на 90 діб. Відповідно до Закону України від 16.11.2022 № 2738-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 16.11.2022 р. № 2738-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 р. строком на 90 діб до 19 лютого 2023 року, Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Верховний Суд чітко сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, беруть участь у виконанні бойових завдань.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення, зокрема, в судових рішеннях Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29.08.2022 року в справі № 461/5209/19, від 21.12.2022 року у справі № 456/2541/19, тощо.

Відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України від 22.02.2025 року № 63 старший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією в військовій частині НОМЕР_1 з 21.04.2023 року, довідка видана для подання за місцем вимоги (а.с. 58).

Відповідно до п. 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу п. 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Станом на час вирішення питання про зупинення провадження у даній справі матеріали справи не містили достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки у матеріалах справи відсутній наказ по особовому складу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів про переведення військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить військову службу ОСОБА_2 та яка знаходиться в місті Харкові, на воєнний стан або залучення до проведення антитерористичної операції, що виключає можливість відповідачу прибувати в судові засідання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 березня 2025 року у справі № 490/4887/22 (провадження № 61-10868св24) вказано, що:

«При зупиненні провадження у цій справі апеляційний суд виходив з того, що під час розгляду справи представник ОСОБА_3 - адвокат Хоменко О. М. посилалась на те, що відповідач перебуває на службі у складі Збройних Сил України. Суд також зазначив, що ОСОБА_3 є відповідачем у цій справі, згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_2 від 29 квітня 2023 року перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у вказаній частині з 26 лютого 2022 року. Відповідний запис внесений і до військового квитка відповідача, виданого 25 лютого 2022 року. Станом на 27 лютого 2024 року матеріали справи не місять відомостей про те, що відповідач ОСОБА_3 звільнений з військової служби;

проте апеляційний суд не звернув уваги на те, що копія довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 29 квітня 2023 року про перебування ОСОБА_3 на військовій службі за призовом під час мобілізації у вказаній частині з 26 лютого 2022 року, яка видана для пред`явлення до АТ «ОТП Банк», не містить інформації щодо служби відповідача саме у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Не містить такої інформації й копія військового квитка відповідача, виданого 25 лютого 2022 року;

апеляційний суд не врахував, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять інформації про те, що ОСОБА_2 перебуває на службі у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, що підтверджується наказом по особовому складу, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Суд наведених обставин не врахував і зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального закону та всупереч засадам розумності строків розгляду і ефективності судового процесу.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги щодо постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали від 12.03.2025 року без участі сторін, не зважаючи на те, що представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи, ураховуючи наступне.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Верховний Суд вже неодноразово у своїх рішеннях, зокрема, у справах № 802/562/18-а, № 826/4504/17, звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.

При цьому, судова дискреція щодо оцінки обставин, які не дають можливості особі прийняти участь у судовому засіданні, на предмет їх поважності чи неповажності для цілей відкладення судового розгляду не має абсолютних меж. Суд має враховувати конкретну ситуацію та обґрунтування особи, яка просить суд відкласти судовий розгляд, відповідне обґрунтування не має бути абстрактним, а обставини, наведені у ньому, повинні бути підтверджені належною доказовою базою. Тобто, реалізація відповідної дискреції суду щодо кваліфікації наведених учасником судового процесу у клопотанні про відкладення судового розгляду обставин має здійснюватися індивідуально з урахуванням принципу верховенства права. Це зумовлено тим, що сама концепція верховенства права передбачає суд як найдієвіший інструмент її застосування, адже тільки суд може вийти за межі формального права та визначити доцільне та належне регулювання в кожній конкретній ситуації. При цьому для цілей дотримання принципу верховенства права суд повинен обирати такий варіант вирішення клопотання про відкладення судового засідання, який є максимально доцільним та справедливим у відповідній ситуації, а обраний ним процесуальний наслідок розгляду відповідного клопотання, як результат реалізації наданих йому дискреційних повноважень, завжди вимагає мотивації зробленого вибору.

Посилаючись на неможливість прийняти участь у судовому засіданні 12.03.2025 року, адвокат Чубко Ю. М. вказувала на різке погіршення стану здоров`я. Водночас, жодних доказів на підтвердження цих обставин суду надано не було, а тому, зазначене не може вважатися поважною причиною для відкладення розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене та ураховуючи ту обставину, що учасники справи про розгляд справи були повідомлені належним чином, суд першої інстанції правомірно проводив судовий розгляд за відсутності позивача та її представника, які не з`явилися до суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що інтереси ОСОБА_2 у Києво-Святошинському районному суді Київської області представляє адвокат Ракицька І. М., яка, згідно з копією ордеру на надання правничої допомоги, не обмежена у своїх повноваженнях.

Наведені обставини дають суду підстави для висновку, що факт перебування ОСОБА_2 в Збройних Силах України не позбавляє його можливості ефективного використання своїх процесуальних прав, зокрема, через представника.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року не можна вважати обґрунтованою, а тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 березня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура