Справа № 464/2383/25
пр.№ 2/464/1424/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Михайлів О.Т.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим представником ОСОБА_2 , до відповідача ОСОБА_4 про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивувала тим, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні та матеріальному забезпеченні. Допомоги від держави на утримання дитини позивачка не отримує. Вказала, що відповідач інколи перераховував кошти на утримання доньки в розмірі, що в середньому складала 3980-4000 грн., та зрідка відшкодовував додаткові витрати, проте такі суми не покривали усіх витрат на утримання їх спільної дитини. З березня 2025 року останній самоусунувся від матеріального забезпечення доньки, причини такої поведінки не пояснив. Зазначила, що донька потребує матеріального забезпечення для повноцінного утримання, оскільки необхідні кошти на придбання одягу, харчування, оплату витрат на школу, придбання навчального приладдя та медикаментів. Станом на час подання позову домовленості щодо участі відповідача в утриманні доньки сторонами не досягнуто. Проте відповідач має можливість належним чином утримувати доньку, оскільки займається підприємницькою діяльністю та отримує дохід, інших осіб на утриманні не має, регулярно вчиняє правочини щодо придбання та відчуження нерухомого майна. Враховуючи мінливість та нерегулярність доходів відповідача, беручи до уваги забезпечення стабільності утримання малолітньої доньки, позивачка вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з підстав, що у такому викладені. Зокрема, позивач вважає, що обставини, на які покликається у відзиві відповідач, заперечуючи проти задоволення позову в повному обсязі, є безпідставним і не підтверджені належними та допустимими доказами. Позивачка жодного разу не зверталась із позовом до суду про стягнення з відповідача додаткових витрат та утримання доньки, таких як розвиток здібностей: плавання, англійська мова, відшкодування витрат на лікування доньки. Такі кошти відшкодовувались відповідачем на підставі наданих позивачем підтверджуючих документів про понесені витрати. Протягом останніх років позивачка самостійно займалась питанням оздоровлення доньки, а саме організацією її відпочинку за кордоном, що підтверджується відмітками в паспорті ОСОБА_5 . Відповідачем компенсовано лише витрати на оздоровлення дитини в 2024 році в сумі 9200 грн. Як стверджує відповідач, під час зустрічей з донькою він передавав останній кошти готівкою на кишенькові витрати, однак такі твердження не доведені належними доказами, окрім цього, відповідач лише зрідка міг взяти доньку до себе. Безпідставними є твердження відповідача, що позивачка фактично вимагала у відповідача кошти на різні незаплановані витрати (святкування, ремонт телефону, перебування в таборі, заміну закордонного паспорта тощо). Для позивачки є не зрозумілим те, яким чином на обов`язок батьків дитини (позивача та відповідача) щодо її утримання та матеріального забезпечення повинен впливати факт перебування позивачки у шлюбі, наявність в неї сім`ї, яка своєю участю допомагає у вихованні дітей, оскільки основну відповідальність за утримання дитини повинні нести батьки. Просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що відповідач не заперечує щодо стягнення аліментів у розмірі 4000 грн. Останній ніколи не ухилявся від свого обов`язку щодо утримання дитини. До моменту подання позову до суду останній надавав матеріальну допомогу, а також кошти на додаткові витрати, сплачував позивачці половину вартості витрат за одяг, поїздки на відпочинок, відвідування спортивних секцій (плавання), уроків іноземної мови, святкування дня народження, медичних послуг, ремонту пошкодженого телефону тощо, що підтверджується квитанціями, долученими до відзиву. Окрім цього, відповідач під час зустрічей з донькою передавав їй кошти готівкою на кишенькові витрати. Останній щомісяця перераховував та продовжує перераховувати позивачці кошти на утримання спільної дитини відповідно до своїх фінансових можливостей, але не менше 4000 грн. на місяць. На спростування тверджень відповідача, наведених у позові, надав скріншоти листування, відповідно до яких позивачка вимагала кошти на різні незаплановані витрати. Зазначив, що відповідач зареєстрований як фізична особа підприємець, однак протягом 2024 року не отримував дохід від здійснення господарської діяльності, за трудовим договором не працює. Протягом 2024 року використовував власні заощадження, набуті за попередні періоди, а також йому допомагають коштами батьки та близькі особи. Відповідач придбав земельну ділянку за кошти з власних заощаджень з метою здачі ділянки в оренду та отримання стабільного доходу, а 2/3 частки квартири, про яку йдеться у позовній заяві, отримав у спадщину. Натомість позивачка має у власності садовий будинок, земельну ділянку та квартиру. Зауважив, що батьки мають однакий обов`язок на утримання дітей, який є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, а відтак позивачка, заявляючи такий розмір аліментів, мала довести, що дитина, враховуючи її здоров`я, інші особливості її віку, потребує щомісячно в загальному розмірі 20000 грн. Відповідач згоден сплачувати 4000 грн. щомісячно на утримання його доньки, що перевищує прожитковий мінімум, встановлений для дітей у 2025 році. При цьому, вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 10000 грн. щомісячно вважає завищеними, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів, а також відсутні відомості про дохід позивача та її матеріальний стан. Окрім цього, позивачка перебуває у шлюбі, в якому у подружжя народилась донька. Також встановлено, що позивачка працює на посаді завідувача відділення ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої допомоги», з 2020 року перебуває у відпустці з догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, однак з 01.01.2025 працює лікарем з ультразвукової діагностики за сумісництвом. Отже, позивачка має стабільний дохід, житлове нерухоме майно у власності, у якому зареєстрована та проживає, має сім`ю, яка допомагає своєю участю у вихованні дітей. Незважаючи на те, що позивачка постійно чинить відповідачу перешкоди в спілкуванні з дитиною, відповідач регулярно надсилає грошові перекази на утримання спільної дитини.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Встановлено, що сторони є батьками: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.11.2015.

Як видно з відомостей з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №2025/004636826, 2025/004636897 від 09.04.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, види діяльності: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний), роздрібна торгівля деталями та приладдями для автотранспортних засобів, інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, організація інших видів відпочинку та розваг, інша діяльність у сфері охорони здоров`я, інша діяльність у сфері спорту.

Як видно з податкової декларації від 21.02.2025 інформація про доходи ОСОБА_4 за 2024 рік, відомості щодо доходу від підприємницької діяльності за звітній період відсутня. Натомість останнім задекларовано вартість успадкованого чи отриманого у дарунок майна, що становить 380758,00 грн.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №421794360 від 09.04.2025 ОСОБА_4 на праві приватної власності належать: земельні ділянки площею 0.0623 га, 0.055 га та 0.0706 га., квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36,1 кв.м.

Відповідно до довідки КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» від 19.05.2025, ОСОБА_1 працює у вищевказаній установі, перебуває у відпустці з догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26.05.2023 до 25.03.2026; з 01.01.2025 працює за сумісництвом у відділенні ВП «Лікарня Святого Луки» КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги».

З наданих суду квитанцій та пояснень сторін з`ясовано, що відповідачем здійснювались періодично перекази певних сум коштів на утримання дитини.

Положеннями статей 141, 180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (частини 1, 2 ст. 184 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку станом на 2025 рік, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є зареєстрованим фізичною особою підприємцем з рядом видів діяльності, відсутність доказів перебування на його утриманні інших осіб, наявність у власності останнього нерухомого майна, періодичні перекази коштів на утримання дитини та їх розміри, а також те, що обов`язок брати участь в утриманні дітей до досягнення ними повноліття покладено на кожного з батьків. Також судом взято до уваги часткове визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2025 року до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 10.04.2025.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач при зверненні до суду з таким позовом звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 1211,20 грн. судового збору.

На підставі статей 180, 182, 183 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 2, 12, 81, 89, 141, 258, 263-265, 268 суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.06.2025.

Головуючий Назарій ДУЛЕБКО