РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючого судді Перекупка І.Г., секретаря судового засідання Конончук Ю.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнаная особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомир звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнаная особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обгрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказала, що вона ОСОБА_1 є власником 45/100 житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 04 травня 2018 р. посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області - Алєксєєвою Г.А., зареєстрованого в реєстрі за № 779, Витягом з Державного реєстру речових прав від 04.05.2018 р № 122815880. Іншими співвласниками вищевказаного житлового будинку є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованого 20.09.2024 р. № 395852924.

Позивачка звернула увагу, що у будинку АДРЕСА_1 , який належить їй на праві приватної власності був зареєстрований її колишній чолові - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлюб з яким розірвано згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28.07.2020 р. по справі № 295/502/20.

Згідно акту Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ДОМКОМ ЖИТОМИР» від «05» вересня 2024 р., в житловому будинку що належить, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві приватної власності, зареєстрований - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично за місцем реєстрації не проживає з 2020 р. по теперішній час.

Підтвердженням даного факту є також рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28.07.2020 р. по справі № 295/502/20, яким встановлено, що відповідач не проживає із позивачем з червня 2018 р.

Також позивачка звернула увагу, що ОСОБА_3 у вищевказаному будинку не проживає, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участь у спільному побуті, тому порушує право Позивача та третіх осіб на володіння та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволені позовних вимог обгрунтовуючи свою позицію наданими суду доказами.

Відповідач ОСОБА_3 був присутній у судовому засіданні 05.11.2024 р., просив відкласти слухання справи у зв`язку з укладенням угоди з адвокатом але на послідуючі засідання не з`являвся. (а. с. 41-43)

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до суду не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. (а. с. 92-94).

Свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суду пояснила, що будинок АДРЕСА_1 належить батькам ОСОБА_8 . Дівоче прізвище ОСОБА_9 Козяр. Після одруження ОСОБА_9 взяла прізвище чоловіка ОСОБА_10 . ОСОБА_11 одруження батьки ОСОБА_9 подарували подружжю одну з найбільших кімнат у будинку. На теперішній час у будинку живуть чотири сім`ї, в окремих кімнатах, з окремими входами. До своєї кімнати ОСОБА_12 зі ОСОБА_9 добудували ще дві кімнати. Будувати прибудову допомагали батьки ОСОБА_9 . ОСОБА_12 на той час працював дальнобійником. Потім він пішов від ОСОБА_9 . Вже минуло близько сьоми років. Офіційно вони розлучилися у 2020 р. (а. с. 76-82).

Свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 суду пояснила, що у будинку АДРЕСА_2 проживає з 1989 р. по теперішній час з чоловіком у цивільному шлюбі. Подружжя ОСОБА_10 знає тривалий час, як сусідів. З 2017 р. ОСОБА_12 з ОСОБА_9 не проживає. Офіційно розлучилися у 2020 р. (а. с. 90-91, 97-98).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача та третіх сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України а також керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 23.09.2024 р. головуючим призначено суддю Перекупка І.Г. (а. с. 27).

Ухвалою суду від 10.10.2024 р. відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання на 09.30 год. 05.11.2024 р. (а. с. 30-31).

Згідно Договору дарування ОСОБА_1 є власником 45/100 житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 04 травня 2018 р. посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області - Алєксєєвою Г.А., зареєстрованого в реєстрі за №779, Витягом з Державного реєстру речових прав від 04.05.2018 р № 122815880. (а. с. 10-15).

Зі змісту акту Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ДОМКОМ ЖИТОМИР» від «05» вересня 2024 р., в житловому будинку що належить, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві приватної власності, зареєстрований - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично за місцем реєстрації не проживає з 2020 р. по теперішній час. (а. с. 25).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.07.2020 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. (а. с. 26).

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Верховний Суд України в Постанові від 16 листопада 2016 р. у справі № 6-709 цс 16 зазначив, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ст. 405ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення,яке вонимають правозаймати,визначається йоговласником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено зібраними по справі доказами, відповідач, який був членом сім`ї позивача, з 2020 р., тобто, понад п`яти років не проживає у вказаному будинку, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, жодних заперечень щодо позову суду не надали, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідача таким, що втратив право користування даним будинком.

Керуючись ст.150,163 ЖК України, ст. 317, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 10-13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнаная особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місто реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 02 травня 2025 року.

Суддя Богунського районного

суду міста Житомира І.Г. ПЕРЕКУПКА