Справа № 569/3060/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі головуючого суддi Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача Ромашка О.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 125243,06 грн, суму пені в розмірі 4403,19 грн, суму інфляційних витрат в розмірі 13207,79 грн, суму трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 3610,12 грн та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 3028 грн.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , власниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Відповідачі є споживачами послуг, отримують квитанції на оплату та користуються наданими послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а тому зобов`язані оплатити заборгованість. Внаслідок порушення відповідачами своїх зобов`язань щодо своєчасного внесення поточних платежів станом на 01 лютого 2025 року (за період з 01 січня 1999 року по 31 січня 2025 року) виникла заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 125243,06 грн. Від добровільного погашення заборгованості відповідачі ухиляються. Станом на 01 січня 2025 року за період з 01 лютого 2024 року по 01 січня 2025 року сума пені становить 4403,19 грн, сума інфляційних витрат 13207,79 грн, сума трьох процентів річних від простроченої суми 3610,12 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідачі просять розмір заборгованості за надані послуги визначити із часу набуття права власності на квартиру з 12 жовтня 2021 року, в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені відмовити. Заперечення проти позову мотивують тим, що заборгованість нарахована за межами часу набуття ними права власності на квартиру 12 жовтня 2021 року. Оскільки саме співвласники квартири зобов`язані утримувати належну їм квартиру та сплачувати за комунальні послуги, то нарахування послуг має проводитися за період з 12 жовтня 2021 року. Заборгованість за період з 12 жовтня 2021 року до 28 лютого 2025 року становить 36310,78 грн. На день розгляду справи в Україні діє правовий режим воєнного стану і покладення на споживачів комунальних послуг додаткової відповідальності (стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені) не відповідатиме загальним засадам цивільного судочинства. Крім того, просять застосувати до позовних вимог строки позовної давності та відмовити в позові в періоді з 01 січня 1999 року до 01 березня 2022 року.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_4 зазначила, що з 01 листопада 1998 року до 10 липня 2014 року основним квартиронаймачем був ОСОБА_5 , після смерті якого особовий рахунок було переоформлено на ОСОБА_2 . 16 квітня 2015 року між ТОВ "Рівнетеплоенерго" та ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання № 50206. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. У спірній квартирі ОСОБА_1 зареєстрований з 02 червня 1997 року, ОСОБА_2 - 01 жовтня 2001 року, ОСОБА_3 - з 20 березня 2015 року. Відповідно до постанови КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, знято заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням в територіальних громадах, де не ведуться бойові дії.

Ухвалою від 27 лютого 2025 року суд позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково, покликаючись на мотиви, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» надає послугу з постачання теплової енергії у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , облік якої здійснюється за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

За відомостями адресної картки Управління забезпечення надання адміністраативних послуг Рівненської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі як основний квартиронаймач на підставі ордера № 3176 від 01 листопада 1995 року з 01 жовтня 2001 року, ОСОБА_1 - з 02 червня 1997 року, ОСОБА_3 - - 20 березня 2015 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 20 березня 2015 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 20 березня 2015 року.

Розпорядженням Рівненського міського голови № 43-р від 29 січня 2015 року дозволено змінити договір найму жилого приміщення та відкрити особові рахунки з ОСОБА_2 , квартира АДРЕСА_2 (основний наймач - його батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

16 квітня 2015 року між ТОВ "Рівнетеплоенерго" та ОСОБА_2 укладений договір № 50206 про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, предметом якого є надання послуг за адресою; АДРЕСА_1 .

З 29 жовтня 2021 року спірна квартира на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12 жовтня 2021 року Департаментом інфраструктури та благоустрою Рівненської міської ради, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (розмір частки 1/6), ОСОБА_1 (1/6), ОСОБА_3 (1/6), ОСОБА_7 (1/6), ОСОБА_8 (1/6) та ОСОБА_9 (1/6), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав № 410040891 від 28 січня 2025 року.

Згідно з оборотною відомістю за особовим рахунком № НОМЕР_1 , заборгованість з оплати за послуги опалення та гарячого водопостачання за період з січня 1999 року до лютого 2025 року становить 125243,06 грн.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 322 ЦК України передбачений обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участт у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічні положення містить і ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час розгляду справи.

Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг закріплений також у ст.67, 68, 162 Житлового кодексу України.

Відповідно до приписів п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" між позивачем та відповідачами, як співвласниками спірної квартири, укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Згідно з п.5 вказаного договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п.34 договору).

Відповідно до п.45 договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Пунктом 38 договору передбачено, що споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.

Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам послугу з постачання теплової енергії. Докази на спростування цієї обставини в матеріалах справи відсутні.

Відповідачі, отримавши за період з 01 січня 1999 року по 01 лютого 2025 року послуги з централізованого опалення належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі чинних тарифів. Однак, відповідачі, користуючись послугами з теплопостачання ТОВ «Рівнетеплоенерго», їх оплату здійснювали частково, про що свідчить оборотна відомість по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Доводи відповідачів про нарахування позивачем заборгованості за межами часу набуття ними права власності на квартиру не заслуговують на увагу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг, якщо вона фактично користується цими послугами або має намір їх використовувати. Це означає, що власник, наймач або будь-яка особа, яка проживає у приміщенні та використовує комунальні послуги, є їх споживачем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що проживає у спірній кварти рі з моменту реєстрації, у квартирі також мешкає його сім`я та проживав брат ОСОБА_2 . Відомостей про період проживання відповідача ОСОБА_2 у квартирі, в якій він зареєстрований з 01 жовтня 2021 року та з яким укладено договір № 50206 про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання від 16 квітня 2015 року, у справі відсутні.

Враховуючи, що відповідачі проживали у спірній квартирі та користувалися послугами, які надаються позивачем, вони були споживачами таких послуг і до моменту набуття квартири у власність.

Отже, наявні підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Разом з тим, відповідачі заявили про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями ч.1, 5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за договором позовна давність за вимогами кредитора про стягнення коштів, сплату яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

30 березня 2020 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, продовжено низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин (який тривав до 30 червня 2023 року).

За загальним правилом, визначеним у ст.58 Конституції України та ст.5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.

З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02 квітня 2017, не є продовженими.

Таким чином, позовна давність сплила до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до 01 квітня 2017 року минуло три роки. Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 січня 1999 року до 01 квітня 2017 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності.

Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

На момент подання позивачем позову про стягнення боргу в Україні діє правовий режим воєнного стану, а тому позивач не пропустив позовну давність, визначену ст.257 ЦК України, до вимог про стягнення боргу з квітня 2017 року по 01 лютого 2025 року.

За таких обставин з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 квітня 2017 року (з урахуванням суми платежу за березень 2017 року, яку споживачі мали оплатити до 20 квітня 2017 року) до 01 лютого 2025 року, яка за вказаний період становить 80545,77 грн.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 (в редакції від 30 грудня 2023 року), до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, серед іншого, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Рівненська територіальна громада не розташована на територіях, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а тому вимога позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на спірну заборгованість за період з 01 лютого 2024 року до 31 січня 2025 року, не суперечить нормам чинного законодавства.

Враховуючи розмір заборгованості 80545,77 грн, пеня за період з 01 лютого 2024 року до 31 січня 2025 року становить 2947,98 грн, інфляційні втрати - 10368,23 грн, три проценти річних від простроченої суми - 2416,93 грн. Загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення, становить 96278,91 грн.

Враховуючи, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_3 з визначеними частками, з ОСОБА_2 належить стягнути 16046,48 грн (1/6 від загальної суми заборгованості), з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно решта суми в розмірі 80232,43 грн, оскільки їм та їхнім неповнолітнім дітям належить 5/6 частки квартири (по 1/6 кожному).

За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 333,08 грн - з ОСОБА_2 та по 832,70 грн з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На підставі наведенного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 264, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 16046 (шістнадцять тисяч сорок шість) грн 48 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 80232 (вісімдесят тисяч двісті тридцять дві) грн 43 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» 333 (триста тридцять три) грн 08 коп у відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» 832 (вісімсот тридцять дві) грн 70 коп у відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» 832 (вісімсот тридцять дві) грн 70 коп у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: 33027, м.Рівне, вул.Д.Галицького, буд.27; ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складене 06 червня 2025 року.

Суддя