Справа № 286/402/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

26 травня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Гладковицької сільської ради про визнання права власності на майно , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить визнати за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що вона проживає в с. Сташки Коростенського району Житомирської області та має у власності житловий будинок АДРЕСА_1 . Вищевказаний будинок їй був наданий для проживання, що підтверджується випискою з протоколу №1 від 26.05.1989 спільного засідання профкому та Овруцького МХП. В подальшому між нею та підприємством був укладений договір найму приміщення. 09.11.1993 комісія Овруцького МХП на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передала їй у власність житловий будинок, який раніше передавався к користування.

Рішенням виконавчого комітету Гладковицької сільської ради №66 від 16.11.1993 було вирішено видати їй свідоцтво про право власності на житло. На даний час вказане свідоцтво про право власності на житловий будинок втрачене. З того часу вона постійно користується житловим будинком та проживає у ньому.

Нещодавно вона вирішила оформити у власність земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок, і їй необхідно було представити правовстановлюючий документ на житло та зареєструвати його в реєстрі речових прав, що діє з 01.01.2013. Однак, свідоцтва про право власності вона пред`явити не змогла. Крім того, виявилось, що будинок на балансі сільської ради не перебував та не перебуває. В Овруцькій міській та Гладковицькій сільських радах відомості про видачу свідоцтва про право власності відсутні і видати дублікат свідоцтва неможливо.

Згідно виписок з погосподарських книг вона є головою двору, тобто є власником житлового будинку, але документально на даний час оформити його не може.

Вона звернулася до Державного реєстратора із проханням провести державну реєстрацію її права власності, але їй було надано роз`яснення про неможливість проведення такої реєстраційної дії.

Відзиву на позов відповідачем не надано.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність. Представник відповідача про причини неявки не повідомив, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки.

Суд, дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, матиме найбільший ефект. Таким чином, метою ефективного способу захисту є забезпечення поновлення порушеного права, адекватність наявним обставинам.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ч. ч. 1,2 ст. 325 ЦК України визначено, що суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.

Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

В ст. 328 ЦК України закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час судового розгляду справи встановлено, що рішенням спільного засідання профспілкового комітету та Овруцького міжгосподарського підприємства по виробництву кормів та яловичини від 26.05.1989 було надано квартиру бухгалтеру по заробітній платі ОСОБА_1 , тобто позивачу, в с. Сташки Овруцького району (а.с. 7).

Договором про найм жилого приміщення від 1989 року між директором Овруцького міжгосподарського підприємства по виробництву кормів та яловичини і позивачем було передано останній в користування житловий будинок, який знаходиться в с. Сташки Овруцького району (а.с. 8).

Рішенням комісії Овруцького міжгосподарського підприємства по виробництву кормів та яловичини від 09.11.1993 на підставі Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було передано у приватну власність позивачу ОСОБА_1 житловий будинок з прибудовами 1989 року побудови, який знаходиться в с. Сташки Овруцького району (а.с. 9).

Копія рішення виконавчого комітету Гладковицької сільської ради народних депутатів Овруцького району Житомирської області №66 від 16.11.1993 «Про передачу у власність житлових будинків» підтверджує факт прийняття рішення останнім про видачу свідоцтва про право на власність на житлові будинки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , жителькам с. Сташки (а.с.10,11).

З виписки з погосподарської книги №15 виконавчого комітету Гладковицької сільської ради №15 стор. 11-12 за 1991-1996 роки, вих.№802 від 10.09.2024, вбачається, що головою домогосподарства АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додаткові відомості: будинок АДРЕСА_1 приватизовано. Свідоцтво про право власності видано 16.11.1993 (а. с. 13).

Довідка Гладковицької сільської ради №1465 від 09.09.2024 свідчить, що на балансі та в комунальній власності Гладковицької сільської ради будинок АДРЕСА_1 не перебував та не перебуває (а. с. 23).

Лист виконавчого комітету Овруцької міської ради №Г-1016/02-13 від 06.11.2024, в свою чергу, свідчить, що у виконавчому комітеті Овруцької міської ради відсутні відомості про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а. с. 25).

З листа Гладковицької сільської ради №Г-435 від 13.12.2024 вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено в реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідно до виписки з погосподарської книги № 802 від 10.09.2024 правовстановлюючим документом зазначено свідоцтво про право власності від 16.11.1993; відповідно до інформації архівного відділу Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області № Г/818 від 18.09.2024 вказано, що ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок на підставі рішення виконавчого комітету Гладковицької сільської Ради народних депутатів Овруцького району Житомирської області за № 66 від 16.11.1993; згідно інформації Гладковицької сільської ради житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на балансі не перебував, а тому видати дублікат свідоцтва про право власності не є можливим; відповідно до інформації Овруцької міської ради (орган, який був уповноважений на видачу правовстановлюючих документів) відсутні відомості про видачу свідоцтва про право власності (а. с. 19-20).

В ст. 16 ЦК України законодавець способами захисту цивільних прав та інтересів судом визначив:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями даної норми суд може захистити цивільне право або інтерес і іншим способом, що встановлений договором або законом, а також може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відтак, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи, що позивач набула права власності на спірний житловий будинок, державну реєстрацію права власності на нього провести не можливо по причині втрати нею документа, який засвідчує її право власності, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок та відповідно для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1629 грн. 20 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , 1984 року забудови.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Про перегляд заочного рішення може бути подана заява відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення на заочне рішення до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд (скарги), якщо така заява (скарга) подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 03.06.2025.