ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32716/24

Провадження № 22-ц/820/1228/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року (суддя Стефанишин С. Л., повне судове рішення складено 20.03.2025) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що він та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачкою не склалося, проживають окремо з лютого 2022 року. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2023 року у справі № 686/5006/23 шлюб між ними розірвано. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2023 року у справі № 686/5009/23 з ОСОБА_3 на його користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн щомісячно. Відповідачка має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 22500 грн. Син проживає разом з ним і перебуває на його утриманні. Виключно він займається його вихованням та розвитком. Мати самоусунулася від обов`язків по вихованню та утриманню сина, постійно проживає за межами України, створила нову сім`ю.

Тому позивач просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року в позові відмовлено. Попереджено ОСОБА_3 про неналежне виконання батьківських обов`язків, необхідність змінити ставлення до малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради контроль за виконанням останньою батьківських обов`язків.

ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неналежну оцінку доказів. Суд не взяв до уваги те, що відповідачка самоусунулась від обов`язків по вихованню та утриманню сина. Безпідставно не врахована заява ОСОБА_3 про її проживання в Федеративній Республіці Німеччині та небажання повертатись до України, відсутність можливості займатися утриманням та вихованням сина.

У засідання апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2023 року у справі № 686/5006/23 шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2023 року у справі № 686/5009/23 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн щомісячно.

Постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.09.2023 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 686/5009/23 від 13.09.2023 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина в розмірі 2500 грн щомісячно.

Згідно з довідкою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про нарахування та сплату аліментів № 86873 від 25.10.2023 станом на жовтень 2023 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів складає 22500 грн.

Відповідно до витягу з реєстру Хмельницької територіальної громади від 18 серпня 2023 року син ОСОБА_4 з 18 серпня 2023 року зареєстрований та проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені обставини також підтверджуються актами УМК «Проскурівська» про фактичне проживання від 30.01.2023 та 30.05.2024.

Відповідно до повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради ОСОБА_2 отримує державну допомогу сім`ям з дітьми у зв`язку із ухиленням відповідачки від сплати аліментів.

За змістом заяви ОСОБА_3 , засвідченою консулом Генерального консульства України в Мюнхені від 01.07.2024, реєстровий № 570/4-1523-2024, відповідачка повідомила про її проживання на постійній основі в Федеративній Республіці Німеччині і небажання повертатися в майбутньому до України та займатися вихованням і утриманням сина у зв`язку із створенням нової сім`ї.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 450/01-31 від 14.02.2025 визнано недоцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Син проживає з батьком та знаходиться на його утриманні.

Відповідачка належним чином не виконує обов`язки щодо виховання та утримання малолітнього сина.

Згідно з висновком психолога ОСОБА_5 від 27 травня 2024 року в сина ОСОБА_4 та батька ОСОБА_2 існує тісний психоемоційний зв`язок. У дитини відсутній емоційний контакт з мамою та хлопчик не розуміє причини, які спонукали ОСОБА_3 його залишити, не підтримувати з сином постійного спілкування і теплих стосунків.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Позбавлення матері батьківських прав не відповідає інтересам дитини.

Висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини 1 статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини 1 статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Позбавлення батьківських прав тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже, ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки, змінити її в кращу сторону не бажає, нехтуючи при цьому найкращими інтересами дитини, внаслідок чого її фізичний, психічний і моральний розвиток піддаються небезпеці.

За встановлених у справі обставин - за відсутності відповідачки, належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження свідомого нехтування ОСОБА_3 своїми обов`язками, такої поведінки матері, що свідчить про негативний вплив на сина суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в позові, при цьому попередивши останню про необхідність змінити ставлення до малолітнього сина.

При вирішенні спору суд відповідно до вимог статті 19 СК України погодився з висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітньої дитини.

Висновок органу опіку і піклування є достатньо обґрунтованим та вмотивованим. Відповідно до вказаного висновку позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, спрямований на позитивний результат у долі дитини. Заява матері від 01.07.2024 не є доказом неналежного виконання батьківських обов`язків і того, що не можна змінити ставлення матері до виховання сина. Не було надано доказів того, що поведінка чи дії відповідачки свідчать про негативний вплив на дитину, винної поведінки матері, свідомого та систематичного нехтування нею батьківськими обов`язками, ухилення від виховання та утримання дитини, попередження її про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, здійснення нею негативного впливу на сина.

Апеляційний суд з висновком суду першої інстанції погоджується. Позбавлення матері батьківських прав не змінить життя дитини на краще.

А саме лише перебування її за кордоном не свідчить про навмисне невиконання нею своїх батьківських обов`язків.

Крім того, необхідно також зазначити, що не є свідченням свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків стягнення з відповідачки аліментів, оскільки це є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання матері до надання дитині належного утримання.

Факт отримання позивачем державної допомоги сім`ям з дітьми у зв`язку з ухиленням батьків від сплати аліментів, про який вказано в апеляційній скарзі, не є безумовною підставою для позбавлення батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів не можуть бути прийняті до уваги.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків суд визнав за потрібне попередити її про необхідність змінити ставлення до малолітнього сина і поклав на орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради контроль за виконанням матір`ю батьківських обов`язків.

У зв`язку з наведеним вище не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

Рішення суду ухвалено з урахуванням якнайкращого забезпечення інтересів дитини, відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 червня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта