Справа № 127/5604/25
Провадження № 22-ц/801/1665/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 рокуСправа № 127/5604/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.

позивач Вінницька окружна прокуратура в інтересах держави в особі Вінницької міської ради

відповідачі: ОСОБА_1 ,

третя особа без самостійних вимог Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Борисюк І. Е. у справі за позовом керівника Вінницької окружної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Вінницької міської ради , до ОСОБА_1 ,за участю третьої особи без самостійних вимог - Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, про витребування земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року керівник Вінницької окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ,за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, про витребування земельної ділянки. Підставою позову зазначив те, відповідач набув земельну ділянку незаконно, на підставі юридично неіснуючого рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки і є недобросовісним її набувачем.

Ухвалою Вінницького міського суду від 24 квітня 2025 року позовну заяву керівника Вінницької окружної прокуратури, подану інтересах держави в особі Вінницької міської ради , залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі керівник Вінницької окружної прокуратури, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати ,а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначив, що станом на дату звернення прокурора з позовом до суду (19.02.2025) позовна заява відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України. Частина 4 ст.177 ЦПК України не має зворотної дії в часі ,з огляду на відсутність у законодавстві вказівки про її зворотну дію. Факт подання юридичною особою або іншими особами до суду позовної заяви із зазначенням вимог та підстав такого звернення є реалізацією відповідних осіб права на судовий захист та за своєю правовою природою є процесуальною дією в розумінні ч. 3 ст. 3 ЦПК України, що зумовлює обов`язок суду розглянути спір із застосуванням до спірних правовідносин процесуального закону, чинного на дату звернення відповідної особи до суду та розгляду її позовних вимог.

Поданий прокурором до суду позов із вимогами до відповідача був заявлений до відповідача з вимогою про витребування майна у ОСОБА_1 , як у недобросовісного набувача. Тобто, вимоги і підстави позову прокурора, як позивача, що згідно закону сам обирає підстави позову ,як і посилання на норми матеріального права, вказують на те, що він просить витребувати майно у недобросовісного набувача.

Вирішення питання про здійснення органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві не підлягає застосуванню до даних позовних вимог, оскільки вибираючи підстави позову прокурор послався на факт недобросовісності ОСОБА_1 . При цьому прокурором не подавався позов про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, а при обґрунтуванні позовних вимог прокурор посилався на недобросовісність дій ОСОБА_1 . Саме позовній вимозі про витребування майна у недобросовісного набувача суд має надати оцінку під час розгляду справи.

До того ж прокурор не має можливості замовити оцінку спірного майна, оскільки замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить або в яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб, однак прокурор не є власником спірного об`єкта. На цей час у прокурора відсутні законні повноваження та практична можливість замовити оцінку спірного майна, оскільки конкурс на визначення оцінювача не проведено, бюджетне фінансування на вказані цілі відсутнє, питання надання ретроспетивної оцінки, тобто, оцінки на момент звернення до суду, також законодавцем не врегульовано.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що прокурор не усунув визначених судом недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, а тому провадження у справі є таким, що відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, зокрема, вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, отже, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 лютого 2025 року заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 ,за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, про витребування земельної ділянки.

На обґрунтування позову зазначав, що Лука-Мелешківською сільською радою 19 травня 2015 року не приймалось рішення про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради. За вказаних обставин земельна ділянка з кадастровим № :02:001:0342 вибула з комунальної власності позо волею власника.

Ухвалою Вінницького міського суду від 28 лютого 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду від 29.04.2025 позовну заяву першого заступника керівника Вінницької окружної прокуратури, діючого в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки було залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків шляхом надання суду документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинному на дату подання позовної заяви 20.02.2025.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що суд , беручи до уваги вимоги п. 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України, п. 3 ч. 2 ст. 185 ЦПК України, ЗУ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-IX від 12.03.2025 року, висловлену позицію учасників процесу, обраний позивачем спосіб захисту, дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують внесення позивачем на депозитний рахунок суду коштів у розмірі вартості оцінки предмету позову, здійсненої в порядку, визначеному Законом, станом на дату подання позовної заяви.

На виконання ухвали суду від 29.04.2025 прокурор у своїх письмових поясненнях посилався на п.2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ №4292-ІХ щодо зворотної дії Закону лише в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка вартості якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на момент подання позовної заяви, у справах, у яких судом не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права. При цьому абз.2 ч.4 ст.177 ЦПК України не містить умов та порядку компенсації вартості нерухомого майна, а також порядку обчислення та перебігу граничного строку, оскільки є нормою процесуального права, а процесуальна норма - ч.4 ст.177 ЦПК України не має зворотної дії в часі.

Також вказав, що ця норма не може мати зворотної дії в часі в силу ст.58 Конституції України, оскільки ч.4 ст.177 ЦПК України погіршує становище позивача внаслідок додаткових вимог позовної заяви, а відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до Законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій. Також звернуто увагу на те, що п.4 Закону України від 12.03.2025 №4292-ІХ зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 3-х місяців провести відповідні дії, однак вказані питання не врегульовано і механізм реалізації нововведених норм ЦК України на цей час відсутній. Також судом при залишенні позовної заяви без руху не зазначено номер депозитного рахунку на який прокурор має внести грошову суму визначену ст.390 ЦК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2025 року позовну заяву керівника Вінницької окружної прокуратури, подану інтересах держави в особі Вінницької міської ради ,залишено без розгляду.

Згідно 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно з ч.ч.1,5 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Згідно з положенням ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (в редакції, чинній на дату подачі позову).

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Залишення позову без розгляду це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Матеріали справи свідчать про те, що 19 лютого 2025 року заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 за участю третьої особи без самостійних вимог - Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, про витребування земельної ділянки ,пославшись на недобросовісність набуття її відповідачем.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 лютого 2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

09 квітня 2025 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року, згідно з яким ст. 390 ЦК України доповнено ч. 5 наступного змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Частину 4 ст. 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

У зв`язку із набранням чинності вказаним Законом ухвалою Вінницького міського суду від 29.04.2025 позовну заяву заступника керівника Вінницької окружної прокуратури залишено без руху та надано йому строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання доказів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості оцінки предмету позову, здійсненої в порядку, визначеному Законом, станом на дату подання позовної заяви.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2025 року позовну заяву керівника Вінницької окружної прокуратури, подану інтересах держави в особі Вінницької міської ради, залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишаючи позов без розгляду, суд виходив із того, що прокурор не усунув визначених судом недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, а тому провадження у справі є таким, що відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, зокрема, вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява, подана прокурором 19 лютого 2025 року, відповідала вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, в редакції, чинній на дату звернення до суду.

Нова редакція ч. 4 ст. 177 ЦПК України набула чинності 09 квітня 2025 року, тобто, вже після подачі позовної заяви та після відкриття провадження у даній справі.

Застосовуючи вимоги ч. 4 ст. 177 ЦПК України, суд посилався на Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», якими передбачено зворотну дію в часі положень цього Закону в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.

Пунктом 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Суд не звернув уваги на ту обставину, що Законом не передбачено зворотну дію в часі положень абзацу 2 частини 4 ст. 177 ЦПК України та послався на положення закону, що не підлягають застосуванню у даній справі.

За таких обставин залишення позову без розгляду на підставі ч. 13 ст. 187 ЦПК України колегія суддів вважає помилковим, оскільки на час звернення прокурора до суду із цим позовом його позовна заява повністю відповідала вимогам чинної ч.4 ст.177 ЦПК України у редакції, яка діяла на той час.

Крім того, заслуговують на увагу доводи скарги прокурора про те, що позивач як особа, якій належить право на звернення до суду з позовом за захистом свого права та інтересу, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, що потребують судового захисту, та спосіб такого захисту прав, передбачений законом чи договором, або інший спосіб, який не суперечить закону, а тому суд не вправі на стадії підготовчого провадження вирішувати питання ефективності обраного позивачем способу захисту чи змінювати зазначені позивачем підстави позову.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що власником спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради є ОСОБА_1 .

При цьому, прокурор вказував, що відведення у приватну власність вказаної земельної ділянки здійснено з порушенням вимог ст. ст. 19, 20, 58, 59, 60-62, 83, 84, 116 ЗК України , оскільки Лука-Мелешківською сільською радою 19 травня 2015 року не приймалось рішення про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Лука-Мелешківської сільської ради.

Тобто, прокурором заперечується добросовісність ОСОБА_1 під час набуття спірної земельної ділянки у власність і позов заявлений про витребування земельної ділянки у останнього, як у недобросовісного відповідача. У випадку підтвердження підстав цього позову майно витребовується як у недобросовісного набувача ,а якщо обставини недобросовісності не будуть доведені прокурором і відповідач виявиться добросовісним, у витребуванні майна у нього з підстав його недобросовісності може бути відмовлено. При цьому прокурор не позбавлений права заявити окремий позов про витребування у відповідача майна, як у добросовісного набувача ,з доведенням підстав за яких майно згідно закону може бути витребуване від добросовісного набувача (ст.388 ЦК України)

Суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що вимога ч. 4 ст. 177 ЦПК України про обов`язок позивача додати до позовну документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, застосовується виключно щодо позовних вимог про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України).

Варто зазначити, що питання добросовісного набуття прав на спірний об`єкт набувачем має бути оцінене судом першої інстанції під час судового розгляду справи. Означена обставина (добросовісності/недобросовісності набуття) залишатиметься невизначеною до закінчення розгляду справи та ухвалення судом рішення по суті спору.

Отже, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції застосував положення ч. 4 ст. 177 ЦПК України, які не підлягають застосуванню.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду - скасувати, а справу направити до суду для продовження розгляду.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський