ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Макарова М.О., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року

у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2023 року позивач фізича особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

Позов мотивований тим, що 08.02.2021 в АДРЕСА_1 за участі автомобіля Hyundai I 10, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Citroen C4, д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відносно винуватця ДТП ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою суду він визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

22.02.2021 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір технічного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди.

22.02.2021 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір про відступлення прав вимоги.

Відповідно до умов договору п. 1 за цим договором виконавець після підписання теперішнього договору, зобов`язується відремонтувати власними силами, та за власний кошт належний ОСОБА_2 транспортний засіб автомобіль Hyundai I 10, д/н НОМЕР_1 , що був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.02.2021.

Пунктом 3 договору технічного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди від 22.02.2021 передбачено, що у випадку, якщо після укладення теперішнього Договору, уповноваженим органом прийнято розпорядження про анулювання ліцензії на впровадження страхової діяльності страховику, де була застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи (відповідальної за спричинені збитки особи), в т.ч. щодо надання послуг у сфері страхування в частині обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та у разі якщо Виконавцем не початі фактичні роботи з відновлення пошкодженого ТЗ, та /або не замовленні, та/або не придбані замінні частини для відновлення пошкодженого ТЗ, Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю витрати на ведення технічного асистансу (консультування, організація та проведення експертизи, розрахунок кошторису збитків, збір документів, тощо) в розмірі 3000 грн. (три тисячі) гривень.

Така оплата повинна бути здійснена на першу вимогу нового Кредитора.

Пунктом 6 договору технічного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди від 22.02.2021 передбачено, що у випадку, якщо після укладення теперішнього Договору, уповноваженим органом прийнято розпорядження про анулювання ліцензії на впровадження страхової діяльності страховику, де була застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи (відповідальної за спричинені збитки особи), в т.ч. щодо надання послуг у сфері страхування в частині обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та у разі якщо Виконавцем початі роботи з відновлення пошкодженого ТЗ, та / або замовленні, та/або придбані замінні частини для відновлення пошкодженого ТЗ, Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю фактичні витрати на відновлювальний ремонт (або оплатити вартість придбаних запчастин) виходячи із вартості таких робіт (запчастин), що буде встановлена проведеною на замовлення Виконавця авто-товарознавчою експертизою (експертним висновком, звітом оцінювача автотоварознавця). Така оплата повинна бути здійснена на першу вимогу Виконавця.

Згідно автотоварознавчої експертизи фактичні витрати на відновлювальний ремонт становить 30 640,59 грн.

Позивачем було здійснено ремонт автомобіля за власний рахунок.

У зв`язку з тим, що відповідальність ОСОБА_4 була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до страховика ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» було направлено заяву про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

Шкода не було виплачена страховиком.

24.05.2021 від Національного банка України було отримано відповідь на скаргу позивача, що страховику ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльністю ринків небанківських фінансових послуг Національного Банку України №21/921-пк від 19.04.2021, було застосовано захід впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензії на впровадження діяльності з надання фінансових послуг Страховика.

Національний банк України застосував до ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай." () захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг. Страховик систематично порушував ліцензійні умови.

Рішення Правління Національного банку ухвалило за результатами засідання, яке відбулося 9 листопада 2021 року.

Рішення про анулювання ліцензій набрало чинності з 10 листопада 2021 року. https://bank.gov.ua/ua/news/all/strahoviku-anulovano-litsenziyi.

У зв`язку з тим, що страховику ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» було анульовано ліцензію на впровадження діяльності з надання фінансових послуг Страховика, Відповідач згідно умов договору, п.6 зобов`язаний сплатити Позивачеві фактичні витрати на відновлювальний ремонт (або оплатити вартість придбаних запчастин) виходячи із вартості таких робіт (запчастин), що буде встановлена проведеною на замовлення Виконавця авто-товарознавчою експертизою (експертним висновком, звітом оцінювача автотоварознавця). Така оплата повинна бути здійснена на першу вимогу Виконавця.

У зв`язку з цим, відповідач згідно умов підписаного договору повинен сплатити позивачеві вартість відновлювального ремонту, який згідно висновку автотоварознавчої експертизи експерта становить 30 640, 59 грн.

Відповідачу було направлено вимогу про сплату грошових коштів згідно умов договору. Однак вона була проігнорована.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 грошові кошти за фактичні витрати на відновлювальний ремонт у розмірі 30 640 (тридцять тисяч шістсот сорок гривень) 59 копійок, а також судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом позивач повідомлений належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч.1,4 ст. 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.02.2021 року за адресою: м. Дніпро, проспект Миру, буд. 17 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , та транспортного засобу «Hyundai I 10», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керований ОСОБА_4 транспортний засіб «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був забезпечений полісом серія ЕР № 183864249 Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.».

Власником пошкодженого у ДТП транспортного засобу «Hyundai I 10», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є відповідач по справі ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про технічну реєстрацію транспортного засобу.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26.01.2022 у справі №202/5358/21 (за позовом ОСОБА_2 ) стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 28 640, 59 грн., пеню у сумі 881,03 грн.; три відсотки річних у сумі 82 грн.; витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у сумі 1 800 грн., а всього 31 403 (тридцять одну тисячу чотириста три) грн. 62 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 франшизу в сумі 2 000 (дві тисячі) грн.

Згідно з відповіддю Національного банку України від 29.06.2021 на ім`я ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 , останньому повідомлено, що Національним банком України вбачаються ознаки порушення страховиком ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» вимог законодавства у сфері фінансових послуг та повідомлено, що страховою компанією прийнято рішення щодо здійснення страхового відшкодування у розмірі 37 737,75 грн. Страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування на підставі проведеної оцінки, експертизи або за наявності згоди із заявником про розмір страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що будучи новим кредитором ФОП ОСОБА_1 не зверталася до суду із заявою про заміну стягувача у справі №202/5358/21 з метою в подальшому отримати виконавчий лист та звернути рішення про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування до виконання. Крім того, суду також не було надано доказів, що ФОП ОСОБА_1 зверталася з відповідною вимогою до ОСОБА_4 , як до винної у ДТП особи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.

Згідно з п. 51.7 ст. 51 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування.

Відповідно до п. 51.10 ст. 51 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, який протягом двох місяців має заборгованість перед МТСБУ щодо сплати у повному обсязі внесків, відрахувань до фондів МТСБУ, створених відповідно до цього Закону, або компенсації витрат, здійснених МТСБУ за його зобов`язаннями, втрачає відповідний статус асоційованого та/або повного члена МТСБУ.

Згідно з п.52.1 ст.52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.

ПП. б п. 52.2 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ у зв`язку із відсутністю у страховика ліцензії на обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності або її анулювання.

При цьому, п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 20.3 ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ, на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Розпорядженням рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльністю ринків небанківських фінансових послуг Національного Банку України N221/921-пк від 19.04.2021 було застосовано захід впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензії на впровадження діяльності з надання фінансових послуг ТДВ «CK «Ю.ЕС.АЙ» і Національний банк України з 10.11.2021 застосував до ТДВ «CK «Ю.ЕС.АЙ» захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки відповідно до пункту 52.5 статті 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство якого в МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно відкритих даних Моторного (транспортного ) страхового бюро України (https://mtsbu.ua/about/canceled-insurances) ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» з 02.08.2021 відповідно до норм пункту 51.10 статті 51 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) втратило статус асоційованого члена МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ, та згідно з пунктом 52.1 статті 52 Закону припинило членство МТСБУ.

За інформацією, отриманою з аналітичної онлайн системи «YouControl», засновниками (учасниками) ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» прийнято рішення щодо припинення юридичної особи шляхом ліквідації. МТСБУ на разі не має правових підстав для повернення залишків коштів гарантійних внесків з Фонду захисту потерпілих шляхом врегулювання страхових випадків, оскільки стосовно ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» здійснюється процедура ліквідації. Таким чином, у випадку, якщо: ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» буде визнано у встановленому Законом порядку банкрутом або до єдиного державного реєстру буде внесено запис про припинення ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ»; коштів та майна страховика не вистачить для задоволення зазначених вище вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика, МТСБУ за заявою особи, яка має право на відшкодування, розгляне питання щодо здійснення регламентної виплати, передбаченої підпунктом «Г» пункту 41.1 статті 41 Закону, за невиконаними зобов`язаннями страховиків - колишніх членів МТСБУ зі сплати страхового відшкодування за договором зазначеного виду страхування, що діють на території України.

Згідно із договором технічного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди від 22.02.2021 ОСОБА_2 (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) уклали даний договір про те, що виконавець зобов`язується відремонтувати власними силами та за власний кошт належний замовнику автомобіль, який було пошкоджено внаслідок ДТП, яка мала місце 08.02.2021.

У пункті 2 вказаного Договору сторони погодили, що Замовник зобов`язується протягом трьох робочих днів з моменту встановлення вини іншого учасника ДТП (а саме набрання чинності рішення (постанови) суду, європротоколу) укласти договір про відступлення права вимагати від страхової компанії ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», де застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи (відповідальної за спричинені збитки особи), належного виконання зобов`язань за полісом №ЕР/18386429 по виплаті страхового відшкодування за спричинений Замовнику збиток внаслідок транспортної пригоди, що зазначена у п.1 Договору та право вимагати від винної особи у дорожньо-транспортній пригоді або від будь-якої іншої особи, що в силу закону несе відповідальність за спричинені винною особою збитки, відшкодування матеріального збитку (у тому числі право вимоги по сплаті неустойки (пені), втрати товарної вартості наземного транспортного засобу, витрат в порядку ст.625 ЦК України, а також франшизи), який був заподіяний Замовнику внаслідок ДТП, що зазначена у п.1 цього Договору.

Пунктом 6 цього Договору передбачено, що у випадку, якщо після укладення теперішнього договору уповноваженим органом прийнято розпорядження про анулювання ліцензії на впровадження страхової діяльності Страховику, де була застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи (відповідальної за спричинені збитки особи), в тому числі щодо надання послуг у сфері страхування в частині обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та у разі якщо виконавцем початі роботи з відновлення пошкодженого транспортного засобу та/або замовленні та/або придбанні замінні частини для відновлення пошкодженого ТЗ Замовник зобов`язаний сплатити виконавцю фактичні витрати на відновлювальний ремонт (або оплатити вартість придбаних запчастин), виходячи із вартості таких робіт (запчастин), що буде встановлена проведеною на замовлення виконавця автотоварознавчою експертизою (експертним висновком, звітом оцінювача автотоварознавця). Така оплата повинна бути здійснена на першу вимогу виконавця.

Після оплати замовником фактичних витрат виконавця на відновлювальний ремонт виконавець втрачає право вимоги до страховика де була застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи (відповідальної за спричинені збитки особи) та дане право переходить до замовника.

У пункті 11 цього Договору сторони встановили, що у випадку невиконання замовником п.2 даного Договору щодо укладення договору відступлення прав вимоги у строк, встановлений у п.2 даного Договору, та якщо виконавцем початі роботи з відновлення пошкодженого транспортного засобу та/або замовленні та/або придбанні запчастини для відновлення ТЗ Замовник зобов`язаний сплатити виконавцю фактичні витрати та відновлювальний ремонт (або оплатити вартість придбаних запчастин) виходячи із вартості таких робіт (запчастин), що буде встановлена проведеною на замовлення виконавця автотоварознавчою експертизою (експертним висновком, звітом оцінювача автотоварознавця). Така оплата повинна бути здійснена на першу вимогу виконавця.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України).

При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором.

Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. (постанова ВП ВС від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16)

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що судом першої інстанції помилково було зроблено висновок про втрату юридичної сили іншого договору без відповідних правових підстав, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що 22.05.2021, на виконання вимог п. 2 Договору технічного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди від 22.02.2021, між ОСОБА_2 (кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги від 22.05.2021, відповідно до якого кредитор передає (уступає), а новий кредитор набуває право вимоги щодо стягнення з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», де застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи заборгованості в розмірі матеріального збитку та витрат в порядку ст. 625 ЦК України, який буде встановлено висновком незалежної судової експертизи, проведеної на замовлення нового кредитора, та який спричинено кредитору, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 08.02.2021 у АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 3 Договору про відступлення права вимоги від 22.05.2021 ОСОБА_2 втратила право вимагати від страхової компанії ТДВ «CK «Ю.ЕС.АЙ», де застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи (відповідальної за спричинені збитки особи) та від винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, або від будь-якої іншої особи, і в силу закону не несе відповідальність перед новим кредитором за спричинені винною особою збитки, компенсації матеріального збитку, або страхового відшкодування (у т.ч. компенсації неустойки (пені) та витрат в порядку ст. 625 ЦК України), заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що зазначена у п. 1 цього договору.

Також, пунктом 7 договору про відступлення прав вимоги, від 22.05.2021 встановлено, що після підписання цього договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору втрачають юридичну силу.

З огляду вимоги ст. 514 ЦК України та пункт 7 договору про відступлення прав вимоги, усі пункти договору технічного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди від 22.02.2021 втратили юридичну силу як такі, що мають пряме відношення до положень договору про відступлення прав вимоги від 22.05.2021.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що наявність договору відступлення прав вимоги не порушує права відповідача на отримання збитків внаслідок ДТП, оскільки судовим рішенням у справі №202/5358/21 вже захищено права позивача, зважаючи на наступне.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що починаючи з 22.05.2021 позивач не вправі пред`являти відповідачу жодних вимог, спираючись на пункти договору технічного врегулювання дорожньо-транспортної пригоди від 22.02.2021, натомість 17.10.2023 ФОП ОСОБА_1 шляхом поштового відправлення звернулася до ОСОБА_2 з досудовою вимогою про вжиття невідкладних заходів щодо відшкодування витрат на відновлюваний ремонт в розмірі 30 640,59 грн, які, як встановлено судом, розраховані на підставі висновку товарознавчої експертизи №0804/21/21 від 05.04.2021 по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, яка проведена експертом Дроздовим Ю.В. на підставі письмової заяви ОСОБА_6 (представника ОСОБА_2 по довіреності).

Тобто, позивач вимагає відшкодування шкоди за спричинені винною особою збитки з ОСОБА_2 , яка вибула з даних правовідносин за договором відступлення права вимоги.

Крім того, судом встановлено, що будучи новим кредитором ФОП ОСОБА_1 не зверталася до суду з заявою про заміну стягувача у справі №202/5358/21 з метою в подальшому отримати виконавчий лист та звернути рішення про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування до виконання. Як і не надано доказів, що ФОП ОСОБА_1 зверталася з відповідною вимогою до ОСОБА_4 , як до винної у ДТП особи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта, що страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, в абзаці третьому пункту 2.5 Положення про застосування Держфінпослуг заходів впливу (затвердженого розпорядженням Держфінпослуг від 13 листопада 2003 року №125) прямо передбачено, що в разі призупинення або анулювання ліцензії страховика заборона на здійснення страхової діяльності не поширюється на виконання зобов`язань за вже укладеними договорами.

Таким чином, у випадку нездійснення страхової діяльності, позбавлення ліцензії та/або виключення страховика зі складу МСТБУ він зобов`язаний виконати всі договірні зобов`язання з відшкодування шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності, укладеними до цього.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022року у справі № 201/16373/16-ц.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують право позивача на отримання грошових коштів від ОСОБА_2 .

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 червня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.О. Макаров

І.А. Єлізаренко