Єдиний унікальний номер: 379/286/25
Провадження № 2/379/213/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

02 червня 2025 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

з участю секретаря судового засідання Корженко О.В.,

представника позивача адвоката Глембоцької К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача 17.02.2025 звернулася до суду із даною позовною заявою в якій просить стягнути з відповідачки майнову шкоду у розмірі 411 764,00 грн, моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн, судовий збір в розмірі 4111,79 грн, судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати на правову допомогу.

Обґрунтування позиції позивача

Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначає, що 29.06.2024 о 12.50 год. в місті Черкаси по вулиці Гуржиївська, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулиці Благовісна, не надала переваги в русі автомобілю Chevrolet Bolt д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача, внаслідок дій ОСОБА_2 сталася ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/5350/24 від 16.07.2024 ОСОБА_2 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за вчинення вказаної ДТП. 13.08.2024 позивач отримав суму страхового відшкодування від ПАТ «НА СК «Оранта» в розмірі 150 000 грн, а також від ОСОБА_2 передбачену договором франшизу в розмірі 2 500 грн. Відповідно до звіту № А07-07 про оцінку автомобіля Chevrolet Bolt д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий позивачу як власнику транспортного засобу в результаті пошкодження при ДТП склав 677 497,00 грн. Про проведення зазначеної оцінки завданих збитків відповідач та страхова компанія були повідомлені у встановленому законом порядку. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу повністю встановлена постановою суду, страхові відшкодування не в повній мірі покрили понесені витрати, вважає, що саме з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами, залишковою вартістю транспортного засобу та реальними витратами, а саме 677 497,00 грн (сума заподіяних матеріальних збитків) + 4 000,00 грн (вартість експертизи) + 7 000,00 грн (вартість евакуатора) + 60,00 грн (вартість поштового відправлення 124 263,00 грн (залишкова вартість транспортного засобу) 150 00,00 грн (сума виплаченого страхового відшкодування) 2 500,00 грн (сума відшкодованої франшизи) дорівнює 411 764,00 грн.(згідно резолютивної частини). Крім того, зазначає, що виходячи з обставин справи, моральна шкода складає 50 000,00 грн та полягає у стражданнях, переживанні, душевному болі, пригніченні, що настали внаслідок пошкодження майна, що були спричинені відповідачем. Також, звертає увагу суду, що з моменту вчиненні адміністративного правопорушення по даний час, відповідачка не вчинила жодних дій щодо залагодження своєї провини, не принесла вибачення та не пропонувала відшкодувати понесені матеріальні витрати, які не покрила страхова компанія.

Відповідачка у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала.

Процесуальній дії у справі

19.02.2025 судом, з відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП» виконкому Таращанської міської ради, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідачки.

Ухвалою суду від 21.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення вказаних у ній недоліків.

25.02.2025 представником позивача через підсистему ЄСІКС «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою суду від 27.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 26.03.2025.

Ухвалою суду від 10.03.2025 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 26.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Глембоцька К.О. в режимі відео конференції поза межами приміщення суду, позовну заяву підтримала, прохала її задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка у судові засідання 05.05.2025, 02.06.2025 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно: рекомендовані поштові відправлення повернулися на адресу суду з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою місцезнаходження, що згідно з положеннями п. 4 ч. 8 та ч. 10 ст. 128 ЦПК є днем вручення судової повістки. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала.

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належно повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, водночас, позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 02.06.2025, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.

Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з ненаданням відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву на позовну заяву, суд вирішує справу за наявним матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

29.06.2024 о 12.50 год. в м.Черкаси, по вул. Гуржиївська, відповідачка, керуючи автомобілем Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Благовісна, не надала переваги в русі автомобілю Chevrolet Bolt д.н.з. НОМЕР_2 та скоїла з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність за с.124 КУпАП.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси єдиний унікальний номер судової справи 711/5350/24 від 16.07.2024 відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.120-122, 127-128).

Позивач є власником транспортного засобу марки CHEVROLET, комерційний опис BOLT EV, р.н. НОМЕР_2 (а.с.9).

29.06.2024 позивачем було оплачено ФОП ОСОБА_3 вартість навантаження, перевезення та розвантаження вказаного автомобіля, у сумі 7 000,00 грн, з яких 5 800,00 грн навантаження та розвантаження, 1 200,00 грн за перевезення (а.с.11-14).

На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , були застраховані у ПАТ «НАСК «Оранта», поліс № 22048623 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «НАСК «Оранта» (а.с.129).

04.07.2024 позивачем направлено на адресу відповідачки лист про огляд автомобіля 09.07.2024 о 10.00 за адресою: АДРЕСА_1 . Сума відправлення 60,00 грн (а.с.15).

Крім того, 04.07.2024 на електронну пошту ПАТ «НАСК «Оранта» оцінювачем ОСОБА_4 направлено лист з проханням направити представника для огляду автомобіля пошкодженого в результаті ДТП за участю їх страхувальника (а.с.16-17).

20.07.2024 ФОП ОСОБА_5 було проведено оцінку автомобіля CHEVROLET BOLT EV, р.н. НОМЕР_2 . Відповідно до звіту про оцінку автомобіля від 20.07.2024, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля CHEVROLET BOLT EV, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 унаслідок ДТП прирівнюється до його ринкової вартості на момент ДТП і складає 677 497,00 грн. Ринкова вартість вказаного транспортного засобу в пошкодженому стані складає 124 263,00 грн (а.с.19-44).

За проведення експертизи позивачем було сплачено на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_5 4 000,00 грн (а.с.10).

06.08.2024 між ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 узгоджено суму відшкодування за страховим випадком за договором ОСЦПВВНТЗ (а.с. 123,129).

13.08.2024 позивач отримав суму страхового відшкодування від ПАТ «НАСК «Оранта» у сумі 150 000,00 грн, а також передбачену франшизу від відповідачки у сумі 2 500,00 грн (а.с.18, 45).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

За частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Щодо стягнення майнової шкоди

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону чинному на момент настання страхового випадку), у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2022 року у справі № 760/15471/15-ц зазначено, що принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, абз. 3 п.3 ч. 1 ст. 988, ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що заподіяна майнова шкода в заявленому позивачем розмірі підлягає стягненню на його користь з відповідачки.

Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідачки на користь позивача майнову шкоду у розмірі 411 764,00 грн, про те, по розрахункам сума, яка підлягає до стягнення становить 411 794,00 грн, а тому суд не виходить за межі позовних вимог та стягує майнову шкоду у розмірі 411 764,00 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

За пунктом 5 цієї постанови згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20).

Позивач зазначає, що виходячи з обставин справи, моральна шкода складає 50 000,00 грн та полягає у стражданнях, переживанні, душевному болі, пригніченні, що настали внаслідок пошкодження майна, що були спричинені відповідачкою. Крім того, звертає увагу суду на те, що з моменту вчинення адміністративного правопорушення по даний час, відповідачка не вчинила жодних дій щодо залагодження своєї провини, не принесла вибачення та не пропонувала відшкодувати понесені матеріальні витрати, які не покрила страхова компанія.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце з вини відповідачки позивачу завдано і моральної шкоди, яка виразилась у душевних переживаннях, у зв`язку із пошкодженням її майна (автомобіля), через пережиття негативних емоцій пов`язаних із пошкодженням її майна, необхідність його ремонту та неможливість використання на час такого, а також необхідність вжиття заходів для відшкодування заподіяної шкоди було порушено нормальний життєвий уклад позивача.

Керуючись вимогами розумності та справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 25 000,00 грн, які слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

На підставі викладеного, позовна заява підлягає до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

В силу ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачену судовий збір у розмірі:

4 117,95 грн за позовну вимогу про стягнення майнової шкоди у розмірі 411 764,00 грн (а.с.5); ця вимога задоволена в повному обсязі.

1 211,20 грн за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн (а.с.63); ця вимога задоволена на 50 відсотків.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 723,24 грн (4 117,64 грн+605,60 грн (1211,20 грн*50%)).

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України)

Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження указаних витрат представником позивача надано: ордер про надання правничої допомоги серія СА № 1103817 від 13.02.2025 (а.с.46); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧК № 000628 від 01.03.2016 (а.с.47); копії договору про надання правової допомоги від 23.08.2024 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Глембоцькою Катериною Олександрівною (а.с.117-118) та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 23.08.2024 (а.с.119). Відповідно до додаткової угоди, сторони за додатковою угодою домовилися, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором, які підлягають в представленні інтересів клієнта у суді першої інстанції по справі про відшкодування шкоди спричиненої ДТП, яке мало місце 29.06.2024, становить 25 000,00 грн.

Отже, виходячи з того, що позовну заяву задоволено частково на загальну суму 436 764,00 грн, що становить 94,59% від заявлених вимог, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23 647,50 грн (25 000,00грн*94,59%).

На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 23, 1166, 1167, 1194 ЦК України, статтями 5, 12, 19, 76, 77, 81, 82, 133, 137, 141, 223, 263-265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 411 764,00 грн (чотириста одинадцять тисяч сімсот шістдесят чотири гривень 00 копійок), моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок).

В іншій частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 723,24 грн (чотири тисячі сімсот двадцять три гривні двадцять чотири копійки) та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 23 647,50 грн (двадцять три тисячі шістсот сорок сім гривень п`ятдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено і підписано 05.06.2025.

Головуючий:В. І. Зінкін