ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/860/25Головуючий по 1 інстанції
Справа № 699/1818/24 Категорія: 304090000 Літвінова Г.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Мельник Вероніки Сергіївни на заочне рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 березня 2025 року, у складі судді Літвінової Г.М., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 24.03.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 за допомогою вебсайту (navse.in.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1176-7330.

Позивач зазначав, що відповідно до умов кредитного договору позивач, як Кредитодавець, взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту 26 200 грн 00 коп; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка 1,20 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, натомість, відповідач порушив умови Кредитного договору та не повернув кредит позивачу, а також не виконав інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем.

За розрахунком позивача станом на 14.11.2024 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем склав 131 995 грн 60 коп, з якого: заборгованість за кредитом 26 200 грн 00 коп, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 105 795 грн 60 коп.

Застосувавши до відповідача Програму лояльності, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь не всю заборгованість, а лише її частину у розмірі 118 266 грн 80 коп, а також стягнути понесені судові витрати в розмірі 2422 грн 40 коп.

Заочним рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 березня 2025 року позов задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії від 24.03.2023 №1176-7330 у загальному розмірі 104 800 грн 00 коп, з яких 26 200 грн 00 коп - тіло кредиту; 78 600 грн 00 коп - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 146 грн 49 коп.

Ухвалюючи таке рішення суд мотивував тим, що кредитор не виконав в`язких на себе зобов`язань з повернення кредиту та відсотків за користування кредитним коштами.

Однак, визначаючи розмір заборгованості за відсотками, суд зменшив суму, застосувавши положення ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції від 22.11.2023, згідно з яким максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Не погодившись з рішенням суду в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Мельник В.С., в якій просить скасувати рішення в цій частині та прийняти нове , яким стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості 118 266 грн 80 коп, з яких: 26 200 грн 00 коп. тіло кредиту, 92 066 грн 80 коп. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Також просить вирішити питання по судовим витратам.

На обгрунтування своїх вимог скаржник вказує, що рішення прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивач здійснював нарахування відсотків за користування кредитом в строк договору, згідно з п. 4.9. Договору, що погоджений сторонами.

Скаржник наголошує, що вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами визначено за спільною згодою.

Наголошує на тому, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом на відмову від договору протягом 14 днів після його укладення, та продовжував користуватись кредитними коштами на погоджених сторонами умовах.

Тож, скаржник звертає увагу, що мав законне право нараховувати проценти згідно з п. 4.6., п. 10.2. кредитного договору протягом строку, що визначений п. 4.9. кредитного договору. Після закінчення строку кредитування, а саме після 17.01.2024, нарахування процентів за користування кредитом було зупинено.

Скаржник наголошує на тому, що Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», положення якого застосував суд першої інстанції, прийнятий 22.11.2023 та набрав чинності 24.12.2023.

Денна процентна ставка була узгоджена на дату укладення кредитного договору та залишалась незмінною протягом усього періоду строку кредитування за договором, до якого не вносились зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки.

Враховуючи, що кредитний договір був укладений 24.03.2023, тобто до прийняття вказаного закону, то відсоткова ставка встановлена відповідно до умов чинного, на момент укладення договору, законодавства.

Також скаржник звертає увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень ст. 625 ЦК України, пеню, штраф, неустойку або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору, а нарахування комісії за видачу кредиту відбувалось одноразово, та не застосовувалась як санкція до відповідача за невиконання зобов`язань.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

За правилами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 118 266 грн 80 коп., апеляційна скарга подана на рішення суду в частині незадоволеної суми заборгованості по процентам в розмірі 13 466 грн 80 коп.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Скаржником подано апеляційну скаргу в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, а тому колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині не повністю відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 24.03.2023 з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи вебсайту (navse.in.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1176-7330.

Відповідно до умов Кредитного договору позивач відкрив для відповідача Кредитну лінію шляхом надання відповідачу грошових коштів (Кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб відповідача, а відповідач зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому Договором.

Згідно з п. 4.1 позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: дата видачі кредиту - 24.03.2023, сума кредиту 26200,00 грн.

Згідно з п. 4.3 кредитного договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована.

Згідно з п. 4.5, 4.6 кредитного договору стандартна процентна ставка за кредитом становить 1,50 % за кожен день користування кредитом. Оплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного Базового періоду.

Знижена процентна ставка 1,20 % діє у разі, якщо позичальник своєчасно і у повному обсязі сплачує проценти за користування кредитом.

Комісія за видачу кредиту становить 15 % від суми виданого кредиту (п.4.7).

Згідно з п. 4.9 договору строк кредитування 300 календарних днів; дата повернення кредиту - 17.01.2024. Строк дії Договору є рівним строку кредитування.

Відповідно до п. 4.11 орієнтовна загальна вартість кредиту складає 148 030,00 грн та включає в себе суму кредиту, проценти за користування кредитом, комісію.

До позовної заяви позивач додав Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджені 26.10.2022 та паспорт споживчого кредиту, у якому викладена інформація про істотні умови споживчого кредиту, аналогічна інформації, яка міститься у договорі про відкриття кредитної лінії №1176-7330.

Відповідно до наявної у справі довідки позивача (а.с. 29) та листа АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 30-36) позивач 24.03.2023 перерахував відповідачу за допомогою системи LIQPAY кредитні кошти за договором №1176-7330 від 24.03.2023 у розмірі 26 200,00 грн.

Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений із загальною вартістю кредиту, графіком внесення платежів за кредитом, необхідністю сплати в останній день дії договору 17.01.2024 процентів у розмірі 2 358 грн та тіла кредиту в сумі 26 200 грн., що підтверджується накладенням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем А1818), надісланим на його електронну адресу (а.с.27-28).

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 14.11.2024 відповідно до розрахунку заборгованості за договором, долученого до позовної заяви, склала 131 995 грн 60 коп., з якої 26 200 грн основний борг, 105 795 грн 60 коп залишок по відсоткам.

Такі встановлені судом фактичні обставини справи.

Факт укладення та зміст договору, а також належне виконання кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредиту, сторонами при розгляді справи під сумнів не ставиться.

Правове регулювання спірних правовідносин, що виникли між сторонами з приводу надання кредиту, таке.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на номер мобільного телефону, який ним особисто зазначений, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства та особистого підписання кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Крім того, про укладення та визнання кредитного договору свідчить і факт часткового погашення відповідачем відсотків за користування кредитними коштами (а.с.37).

Згідно з положенням ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно зі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На час розгляду справи кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит, є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався, сума боргу по тілу кредиту та нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами позичальником не спростовувалась.

Згідно зі ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Зменшуючи розмір процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір заборгованості по відсоткам за кредитом за період 24.03.2023-17.01.2024 має бути зменшений з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, з 92 066 грн 80 коп. до 78 600 грн, за денною процентною ставкою 1 %.

Однак, колегія суддів вважає такі висновки суду помилковими, з огляду на наступне.

На момент укладення між сторонами кредитного договору, положення ст. 8 Закону, не містили умов щодо граничного розміру щоденної процентної ставки.

22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, та яким внесено зміни до ч.5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування".

Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Строк кредитного договору від 24.03.2023 продовжував свою дію до 17.01.2024, а отже, вказаний закон розповсюджується на спірні правовідносини сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, з 24.03.2023 до 04.05.2023 позивачем застосовано знижену відсоткову ставку в 1,2 %, а з 05.05.2023 по день закінчення строку дії кредитного договору застосовано стандартну процентну ставку в 1,5 %, умови щодо застосування яких узгоджені з відповідачем в Договорі про відкриття кредитної лінії №1176-7330.

Враховуючи відсоткову ставку, за якою позивач нараховував проценти ОСОБА_1 , та Програму лояльності, застосовану позивачем щодо часткового списання заборгованості за процентами, колегія суддів доходить висновку, що відсотки за користування кредитом нараховано відповідно до умов договору, укладеного між сторонами, та ставки не перевищують меж, визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

За наведених обставин, висновки суду щодо зменшення розміру заборгованості за відсотками з 92 066 грн 80 коп. до 78 600 грн., з урахуванням обмеження денної процентної ставки по споживчим кредитам до 1% на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, за викладених обставин є помилковими.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 березня 2025 року у даній справі слід скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин справи, та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення відповідних позовних вимог у повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог повністю, на підставі положень ст.141 ЦПК України, розподіл судових витрат підлягає зміні.

Так, враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» фактично задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 422 грн 40 коп. та за подання апеляційної скарги в сумі 3 633 грн 60 коп., що разом складає 6 056 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити.

Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 07 березня 2025 року у даній справі в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами скасувати, ухваливши в цій частині нове, яким позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами задовольнити.

Стягнути зОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість по відсоткам за кредитним договором від 24.03.2023 в розмірі 92 066 грн 80 коп. (дев`яносто дві тисячі шістдесят шість гривень 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви в сумі 2 422 грн 40 коп. та за подання апеляційної скарги в сумі 3 633 грн 60 коп., що разом складає 6 056 грн.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Суддя-доповідач

Судді