Справа № 275/267/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року с-ще Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

за участю секретаря судового засідання Марієвської Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у с-щі Брусилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з неї на їх користь заборгованість за кредитним договором № 04.07.205 від 04.07.2024 року у сумі 37 110, 13 грн. та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 04.07.2024 року між сторонами був укладений кредитний договір № 04.07.205 (оферта), відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 15 000, 00 грн. строком на 140 днів з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, дата повернення кредиту 20.11.2024 р.

ОСОБА_1 04.07.2024 року електронним цифровим підписом підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, чим підтвердила укладення кредитного договору № 04.07.205 (оферта) та отримала на свій рахунок кошти у розмірі 15 000, 00 грн., а отже акцептувала умови договору.

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, однак відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим у неї станом на 20.11.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 37 110, 13 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 374, 11 грн., по процентам в розмірі 15 494, 24 грн., комісії 531, 78 гривень, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 7 350, 00 гривень, яку просили стягнути з відповідачки ОСОБА_1 разом с судовими витратами, які складаються з судового збору в розмірі 2 422, 40 грн.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 31 березня 2025 року у вказаній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання.

Також ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 19.05.2025 року за клопотанням позивача було витребувано з АТ « Універсал Банк» інформацію, чи видавалась ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) платіжна картка № 4441-11ХХ-ХХХХ-3477, а також інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 04.07.2024 року.

Від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву ТОВ «Споживчий центр», згідно якого позовні вимоги останнього ОСОБА_1 не визнала через наступне. Так, вважає, що позивачем не підтверджено факт виконання умов кредитного договору, а саме факт надання грошових коштів позичальнику. Також позивачем, як вважає відповідачка, не надано детального розрахунку заборгованості, з якого б було зрозуміло, як формувались грошові кошти, про стягнення яких просить позивач. Також відповідачка вважає, що комісія з управління кредитом, яку просить стягнути позивач, є незаконною та не може стягуватись, оскільки не є діяльністю кредитора з надання позичальнику визначеного договором матеріального блага. При цьому згідно ч. 17 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього закону, є нікчемною. Також вважає, що вимоги щодо стягнення неустойки за прострочення зобов`язання у період дії воєнного стану є незаконними. Просила у задоволенні вимог ТОВ «Споживчий центр» відмовити (а.с. 41-44).

Від представника позивача ТОВ «Споживчий центр» до суду надійшла відповідь на відзив відповідачки ОСОБА_1 , згідно якої представник позивача зазначив, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір в електронній формі, в якому було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, в тому числі щодо порядку та строків повернення кредиту та сплати процентів, на що погодилась відповідачка та зобов`язалась ці умови виконувати. При цьому у п. 8 заявки кредитного договору, укладеного з відповідачкою, вказано, що комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 20% від суми кредиту та дорівнює 3 000 гривень; комісія нараховується та обліковується в день видачі кредиту. При цьому, як зазначає представник позивача, вказана комісія пов`язана з наданням ним послуги, а саме перерахуванням кредитодавцем коштів на рахунок позичальника з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу, що згідно п. 4 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» складає загальні витрати за споживчим кредитом. Тобто стягнення такої комісії було узгоджено з відповідачкою та є цілком законним. Просив позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задовольнити. Також представник позивача додав до відповіді на відзив картку субконто з детальним розрахунком заборгованості відповідачки.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилась, будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, надіслала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій просила в задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» відмовити (а.с. 66).

Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.07.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір (оферти) в електронній формі № 04.07.205, підписавши електронним підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), заявку кредитного договору № 04.07.205, паспорт споживчого кредиту (а.с. 10-17).

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електроннийдоговір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором Е811, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Згідно до умов кредитного договору № 04.07.205 позичальнику надано кредит у розмірі 15 000, 00 грн., строком на 140 днів; з кінцевою датою повернення до 20 листопада 2024 року включно.

Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього періоду.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

За приписами пункту 3.2 кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до пункту 4.1. кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок споживача № НОМЕР_3 .

Пунктом 4.3 договору передбачено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу.

Сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення ( п. 4.4 договору).

Згідно пункту 10.1 договору договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця.

Також в заявці кредитного договору № 04.07.2024 НОМЕР_4 , яка є невід`ємною його частиною, а саме у п. 8, передбачено, що комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 20% від суми кредиту та дорівнює 3 000 грн. (а.с. 13 зворот).

04.07.2024 року відповідачка отримала кредит від ТОВ «Споживчий центр» за договором № 04.07.205 в розмірі 15 000,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ УПР, згідно якого ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. 04.07.2024 року о 22:26:36 на суму 15 000 гривень було перераховано на картку № НОМЕР_5 , номер транзакції в системі iPay.ua - 443969324, призначення платежу : видача за договором кредиту № 04.07.205 (а.с. 9).

Крім того, з відповіді АТ «Універсал Банк» від 02.06.2025 № БТ/Е-4811 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в банку була емітована картка № НОМЕР_5 , яка містить зарахування на суму 15 000 грн. за 04.07.2024р. о 22:26:36 (а.с. 76-79).

Суд зауважує, що виписка з банківському рахунку є належним доказом, оскільки відображає рух коштів та доводить активне користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20.

При цьому встановлено, що відповідачка в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернула.

Відповідно до копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 04.07.205, яка долучена до позовної заяви, а також картки субконто заборгованість ОСОБА_1 становить 37 110, 13 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 734, 11 грн., по процентам в розмірі 15 494, 24 грн., по комісії 531, 78 гривень, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 7 350, 00 гривень(а.с. 20, 54-59).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, судом встановлено, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернула, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача тіла кредиту у розмірі 13 734, 11 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 15 494, 24 грн.та комісії в розмірі 531, 78 гривень підлягають задоволенню.

При цьому суд не погоджується з доводами відповідачки ОСОБА_1 щодо ненадання позивачем детального розрахунку заборгованості за процентами через наступне.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за процентами, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на довідку про стан заборгованості та на графік платежів, який є частиною договору, а також на відомості картки субконто до кредитного договору № 04.07.205, з якої чітко вбачається, яким чином за вказаним кредитним договором нараховувались проценти та в який строк (а.с. 54-59).

При цьому, власного розрахунку нарахування процентів за вказаним кредитним договором відповідачка суду не надала.

Також суд не приймає до уваги доводи відповідачки щодо незаконності вимоги про стягнення комісії за вказаним кредитним договором.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341 цс 15 Верховний Суд України наголосив, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2022 року у справі № 756/6038/20 зазначив, що незгода позичальника з умовою договору на стадії виконання, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню, під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.

Таким чином, суд вважає, що підписуючи кредитний договір № 04.07.205 від 04.07.2024 року, ОСОБА_1 погодилась з усіма його умовами і заперечень щодо цих умов, в тому числі й щодо розміру комісії, не заявляла. При цьому кредитний договір, укладений між сторонами, відповідає вимогам закону.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача неустойки в розмірі 7 350, 00 гривень через наступне.

Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (Розділ доповнено пунктом 18 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року на території України уведено воєнний стан, який останній раз продовжений Указом Президента України від 15.04.2025 № 235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб.

З огляду на викладене, суд вважає, що нарахована неустойка в розмірі 7 350, 00 гривеньза кредитним договором № 04.07.205, укладеним з ОСОБА_1 , підлягає списанню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ТОВ «Споживчий центр» задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 942, 62грн., виходячи з розрахунку: 29 760, 13 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422, 4 грн. (сума сплаченого судового збору) / 37 110, 13 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 550, 610, 611, 625, 1054, 1077 ЦК України та керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за кредитним договором № 04.07.205 від 04.07 .2024 року у розмірі 29 760 гривень 13 копійок, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 942 гривні 62 копійки, а всього 31 702 (тридцять одна тисяча сімсот дві) гривні 75 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.С. Данилюк