Справа № 135/701/25
Провадження № 2/135/352/25
10.06.2025 м. Ладижин Вінницька область
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошиної Т.В.,
за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
І. Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0760-9684 від 30 липня 2021 року в розмірі 25 200 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 липня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем було укладено кредитний договір № 0760-9684, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти в сумі 8 400 грн. Відповідач, у свою чергу, зобов`язалася повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування кредитом у розмірах та в строки, передбачені договором.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу передбачену договором суму кредиту. Проте відповідач своїх зобов`язань не виконала встановлені договором платежі не вносила, що призвело до утворення станом на 13 травня 2025 року заборгованості в загальному розмірі 25 200 грн, з яких: 8 400 грн сума основного боргу (тіло кредиту); 16 800 грн заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом.
26 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги за кредитним договором № 0760-9684. Згідно з реєстром боржників, доданим до договору факторингу, новий кредитор набув право вимоги до відповідача у повному обсязі 25 200 грн.
Позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також понесені ним судові витрати, які складаються з: 2 422 грн 40 коп. сплачений судовий збір; 6 000 грн витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подала, доказів на підтвердження виконання зобов`язань чи спростування доводів позивача до суду не надала.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про що завчасно повідомив суд. У поданій позовній заяві представник просив розглянути справу за його відсутності, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі, а також не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Суд, враховуючи вказані обставини та керуючись частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, вважає можливим розгляд справи за відсутності представника позивача, оскільки останній реалізував свої процесуальні права та обов`язки у встановлений законом спосіб.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 21 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача подати відзив на позовну заяву у визначений законом строк.
Відповідач ОСОБА_2 не подала відзиву, не надала жодних письмових пояснень, а також не повідомила суд про зміну своєї адреси місця проживання. Разом із тим, судом вжито всіх передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про відкриття провадження та розгляд справи.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та доданими матеріалами була надіслана відповідачу за зареєстрованою адресою. Поштове відправлення вручено адресатові, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення.
Отже, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи та забезпечення йому можливості реалізувати право на захист. У зв`язку з цим справа підлягає розгляду за відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів, у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.
IV. Підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд має право ухвалити заочне рішення, якщо одночасно наявні такі обставини: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або не повідомив про них; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Ураховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для ухвалення заочного рішення та здійснює його постановлення відповідно до положень статей 280281 ЦПК України.
Оскільки у судове засідання не з`явилися жоден з учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
V. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом установлено, що 30 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0760-9684 (а.с. 1322). Згідно з пунктом 2.1 договору, позичальникові було надано кредит у сумі 8 400 грн, строк повернення якого становив 99 календарних днів (п. 6.6 договору).
Сторони погодили процентні ставки: «Стандартна» - фіксована незмінна у розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитом; «Знижена» - фіксована незмінна у розмірі 2 % за кожен день користування кредитом (п. 2.4. Договору)
Додатком до Договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (а.с.25).
Договір № 0760-9684 був підписаний ОСОБА_2 30.07.2021 о 17:38:22 шляхом введення одноразового ідентифікатора А509 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», що підтверджено моніторингом дій користувача (а.с. 36). Під час підписання договору відповідач вказав свої персональні дані: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП), номер телефону та адресу місця проживання/реєстрації. Одночасно з укладенням договору відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту(а.с. 23-24).
Кредитні кошти в сумі 8 400 грн відправлені ОСОБА_2 30.07.2021 о 07:22 год за допомогою платіжної системи «LIQPAY», що підтверджується відповідною довідкою (а.с.11).
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Укр Кредит Фінанс», станом на 26.12.2024 загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 0760-9684 від 30.07.2021 становить 25 200 грн 00 коп., яка складається з: 8 400 грн 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 16 800 грн 00 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с. 40-51).
26.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № УКФ-261224-2, відповідно до якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» передало, а ТОВ «Новий Колектор» прийняло належні першому товариству права грошової вимоги за кредитними договорами, зазначеними в Реєстрі боржників (а.с. 27-31).
Згідно із реєстром боржників від 26.12.2024, ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги за кредитним договором № 0760-9684 від 30.07.2021 до відповідача ОСОБА_2 на загальну суму 25 200 грн 00 коп. (а.с. 38-39).
Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 0760-9684 від 30.07.2021, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором складає 25 200 грн 00 коп., яка складається з: 8 400 грн 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 16 800 грн 00 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с. 10).
Станом на момент розгляду справи відповідач не надав суду доказів сплати вказаної суми заборгованості, а також не надав доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором перед первісним кредитором.
VІ. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування
Укладення електронного договору про споживчий кредит
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена законом прямо, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, визначених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник повернути кредит і сплатити проценти.
Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтею 652 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, будь-який вид договору, що укладається відповідно до положень Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Такий договір прирівнюється до письмового (статті 205, 207 ЦК України), за умови, що містить усі істотні умови для відповідного виду договору. У разі відсутності таких умов договір може бути визнаний неукладеним або недійсним у зв`язку з недотриманням письмової форми.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.
Метою підписання договору є ідентифікація особи, яка його укладає, підтвердження її згоди з умовами договору, а також забезпечення цілісності електронних даних. У цьому контексті електронний підпис у вигляді одноразового ідентифікатора це алфавітно-цифрова послідовність, яка додається до інших електронних даних особою, що акцептує пропозицію (оферту), і надсилається іншій стороні договору. Такий ідентифікатор може надаватися у вигляді пароля, SMS-коду або іншими засобами, що дозволяють ідентифікувати користувача.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» (за умови використання засобів ЕЦП усіма сторонами договору); електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, визначеного цим Законом; аналога власноручного підпису (факсиміле), за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки таких підписів.
Не кожна електронна угода вимагає створення окремого електронного документа. Електронний договір може бути укладений у спрощеній формі або шляхом заповнення відповідної форми в електронній системі, якщо у ній чітко описано юридичні наслідки такої дії.
При оформленні заявки, зробленої під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому вказується особа, яка здійснила дію, з використанням відповідної інформаційної системи (наприклад, сайту кредитора).
Суд встановив, що 30.07.2021 відповідач у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» добровільно та усвідомлено подав заявку на отримання кредиту. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідача на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надіслало відповідачу одноразовий цифровий код (ідентифікатор) через SMS. Введення відповідачем цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту згоди на укладення Договору про споживчий кредит № 0760-9684 від 30.07.2021 в електронній формі. Отже, між відповідачем та первісним кредитором було укладено електронний кредитний договір на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування).
Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідач отримав проєкт кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами і Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Укр Кредит Фінанс», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідач мав можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість його волевиявлення.
Згідно з умовами самого Кредитного договору, він містить усі істотні умови і укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕПОІ неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
В силу приписів ст. 204 ЦК України існує презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. В даному випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах?.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було належним чином укладено договір про споживчий кредит № 0760-9684 від 30.07.2021 на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять платіжний документ, за яким відповідачу були перераховані кредитні кошти (сума 8 400 грн на вказаний ним банківський рахунок). Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки (стандарт PCI DSS), що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Відповідач отримав обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки.
Відступлення права вимоги (заміна кредитора)
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
Позивач на підтвердження набуття права вимоги за договором надано: копію договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» та копію реєстру боржників до вказаного Договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Доказів того, що договір факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024, укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор», визнаний недійсним суду не надано, а тому суд вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «Новий Колектор» набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 0760-9684 від 30.07.2021 до відповідача.
Розрахунок заборгованості та доказування її розміру
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України).
Позивачем доведено факт укладання договору № 0760-9684 від 30.07.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_2 , відповідно до якого між сторонами погоджено те, що кредит надається відповідачу загальним строком на 99 днів.
Як видно з наданого первісним кредитором ТОВ «Укр Кредит Фінанс» розрахунку заборгованості щоденні нарахування процентів за кредитним договором № 0760-9684 від 30.07.2021здійснювались виключно в межах строку дії договору за процентними ставками, які визначені сторонами в умовах Договору.
Наведений первісним кредитором розрахунок заборгованості по відсоткам за кредитним договором № 0760-9684 від 30.07.2021 в сумі 16 800 грн 00 коп. відповідає умовам договору.
Отже, позивач ТОВ «Новий Колектор» відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за кредитним договором № 0760-9684 від 30.07.2021 у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З огляду на викладене та з урахуванням невиконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 0760-9684 від 30.07.2021, позовні вимоги ТОВ «Новий Колектор» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі - 25 200 грн 00 коп., яка складається з 8 400 грн 00 коп. заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) та 16 800 грн 00 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом.
VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (а.с. 26, 32-35, 37).
З огляду на предмет спору з урахуванням ціни позову, перелік наданих послуг ТОВ «Новий Колектор», відсутність заперечень відповідача щодо неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу, враховуючи принципи справедливості та верховенства права, суд вважає, що стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 6 000 грн відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності.
Щодо судового збору.
Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2422 грн 40 коп., що підтверджується платіжним документом від 15.05.2025 (а.с. 9).
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд в даному випадку дійшов до висновку про задоволення позову, а тому враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором № 0760-9684 від 30.07.2021 у розмірі 25 200 (двадцять п`ять тисяч двісті) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору та 6 000 (шість тисяч) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», місце знаходження: вул. Алмазова Генерала, буд. 13, оф. 601, м. Київ, 01133, ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заочне рішення складено та підписано суддею 10.06.2025.

Суддя