П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Київ

Справа №373/1283/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/2382/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Опанасюка І.О. 26 липня 2024 року в м. Переяслав, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

У червні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №501199060 від 24 жовтня 2019 року у розмірі 51317, 28 грн, судові витрати у розмірі 3028 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн 00 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 24 жовтня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом підписання Оферти на укладення угоди про надання кредиту №501199060, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов якого, позивач зобов`язався відкрити їй картковий рахунок, з кредитним лімітом у розмірі 25800 грн, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути використану суму у строк до 24 жовтня 2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 35,00%.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору.

17 травня 2021 року ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» уклали договір факторингу №2,відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором (угодою) від 24 жовтня 2019 року, що був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1

18 травня 2021 року ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №18-05/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором (угодою) від 24 жовтня 2019 року, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 ..

У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за кредитним договором №501199060 від 24 жовтня 2019 року, що був укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 ..

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» було наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Заборгованість за договором відповідач не погашала, проценти за користування кредитними коштами не сплачувала, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2024 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів первинними кредиторами (первинних бухгалтерських документів) саме ПАТ «Альфа Банк».

Не погодився із вказаним судовим рішенням позивач, представником подано апеляційну скаргу, в якій він вказує, що позивачем було належним чином виконано свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти в порядку, передбаченому кредитним договором.

Вказує, що сума боргу із відступлення вправа грошової вимоги у розмірі 15855, 35 грн є сумою боргу із розрахунку первісного кредитора за відсотками та по комісії, тобто під час відступлення права вимоги АТ «Альфа Банк» в одній колонці було зазначено суму боргу по відсотках та комісії і зазначено «сума заборгованості в валюті договору(проценти та комісія за кредитом) на дату укладення договору».

Окрім того, вказує, що донарахована сума боргу за відсотками ТОВ «Вердикт Капітал» не зміниться, оскільки відсотки були нараховані на борг за основним зобов`язанням 23602, 49 грн за 524 дні і складають 11859 грн.,

На підставі викладеного, просить скасувати рішенняПереяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не скористалась своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України ( у редакції, що діяла на час відкриття апеляційного провадження) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження заявлених вимог було додано копію Оферти на укладення угоди про надання кредиту №501199060, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24 жовтня 2019 року, укладеної між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , відповідно до умов якої, банк зобов`язався відкрити позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом у розмірі 25800 грн на 36 місяців, а позичальник зобов`язався повернути використану суму у строк до 24 жовтня 2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 35,00% /а.с.4/.

Позивачем було надано копію додатку №1 до угоди про надання кредиту №501199060 від 24 жовтня 2019 року, яким було визначено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, копію заяви (акцепту) №248.501199060.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 24 жовтня 2019 року, копію паспорта споживчого кредиту від 24 жовтня 2019 року, копію додатку №4 до угоди про надання кредиту №501199060 від 24 жовтня 2019 року про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Вказані документи були підписані відповідачем власноручно, що підтверджується підписом /а.с.5-7/.

Відповідно до копії меморіального ордера №980632 від 24 жовтня 2019 року АТ «СЕНС БАНК» було перераховано відповідачу кредит у розмірі 25800 грн за кредитним договором №501199060 від 24 жовтня 2019 року /а.с.7 зворот/.

Також позивачем булонадано випискипо особовому рахунку відповідача за період з 24 жовтня 2019 року по 17травня 2021року, сформовану 05 лютого 2024 року, в якій було зазначено про нарахування суми кредиту у розмірі 25800 грнта всі операції які здійснювались за вказаним особовим рахунком /а.с.8-18/.

17 травня 2021 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «ФК «Флексіс» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором від 24 жовтня 2019 року, що був укладений між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем /а.с. 22-24/.

За умовами п.2.1. вказаного договору, в порядку та на умовах визначених цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до договору. Сторони погодили, що за фактом відступлення прав вимоги фактор стає стороною всіх основних договорів, укладених між клієнтом та боржниками, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до договору, в силу чого до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами в тому числі, але не виключно, права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.

Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості: 24 листопада 2019 року на суму 1631, 50 грн, 24 грудня 2019 року на суму 1631, 50 грн, 24 січня 2020 року на суму 4, 00 грн та 24 квітня 2020 року на суму 4985 грн, а всього на суму 8252 грн, з яких 2197, 51 грн було зараховано в погашення заборгованості по тілу кредиту, 3683, 65 грн - відсотки за користування кредитом та 2322, 00 грн - комісія за обслуговування кредиту /а.с.19/.

Відповідно копії до додатку 1-1 до договору факторингу №2 від 17травня 2021 сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №501199060 станом на дату укладення договору складала 40209, 20 грн, яка складалась з: сума за основною заборгованістю у валюті договору на дату укладення договору - 23602,49 грн, сума заборгованості у валюті договору (проценти та комісія за кредитом) на дату укладення договору- 15855,35 грн, пеня /штраф/ неустойка на дату укладення договору факторингу у гривнях -751, 36 грн. /а.с.25-26/.

18травня 2021 року ТОВ «ФК«Флексіс» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ«Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором (угодою) від 24жовтня 2019 року, який був укладений між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем /а.с. 28-30/.

За умовами п.2.1. вказаного договору,в порядку та на умовах визначених цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до договору. Сторони погодили, що за фактом відступлення прав вимоги фактор стає стороною всіх основних договорів, укладених між клієнтом та боржниками, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до договору, в силу чого до фактора переходять всі права, які належать клієнту за основними договорами, на умовах передбачених основними договорами в тому числі, але не виключно, права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.

Відповіднодо копії до додатку 1-1 до договору факторингу №18-05/21 від 18травня 2021 сума заборгованості відповідача за кредитним договором №501199060 станом на дату укладення договору складала 40209, 20 грн, яка складалась з: сума за основною заборгованістю у валюті договору на дату укладення договору - 23602,49 грн, сума заборгованості у валюті договору (проценти та комісія за кредитом) на дату укладення договору- 15855,35 грн, пеня /штраф/ неустойка на дату укладення договору факторингу у гривнях -751, 36 грн. /а.с.32-34/./.

У свою чергу ТОВ«Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за кредитним договором №501199060 від 24жовтня 2019 року, що бувукладений між ПАТ «Альфа - банк» та відповідачем. .

Відповідно до копію акту прийому-передачі реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 20 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (первісний кредитор) передав ТОВ«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (новий кредитор) прийняв реєстр боржників кількістю 207307 /а.с.39/

Відповідно до реєстру боржників до договору №20-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж)прав вимогивід 20 січня 2021 року сума заборгованості відповідача за кредитним договором №501199060 станом на дату укладення договору складала52068, 64 грн, а саме : сума заборгованості за основним зобов`язанням, валюта кредиту-23602, 49грн, сума заборгованості за нарахованими процентами, валюта кредиту - 27714, 79 грн, сума заборгованості за нарахованими комісіями, валюта кредиту 0,00, пеня , валюта кредиту-751, 36 грн

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачаперед ТОВ ««Вердикт Капітал» за кредитним договором №501199060 від 24 жовтня 2019 року, заборгованість станом на 10 січня 2023 рокускладала 52068, 64 грн, а саме : заборгованість по основній сумі кредиту- 23602, 49 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги -15855, 35 грн, заборгованість з комісії 0,00 грн, заборгованість з пені 751, 36, нараховані відсотки згідно кредитного договору за період з 18 травня 2021 року по 23жовтня 2022року - 11859, 44грн

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненнями чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За правилом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст.627 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наведених обставин справи вбачається, що 24 жовтня 2019 року сторони уклали договір, за умовами якого відповідач отримав строком на 36 місяців, до 24 жовтня 2022 року включно, кредитні кошти у національній валюті у розмірі 25800 грн та повернути їх до зазначеного строку з процентами у розмірі 35%. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві до 24 числа кожного місяця кошти у сумі 1631,50 грн (щомісячний платіж, який складається із суми погашення кредиту та щомісячні проценти упродовж строку кредитування). Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов'язання. Тобто у цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов'язання.

Наявний у заяві, оферті підпис відповідача підтверджує, що остання виявила волевиявлення на отримання кредиту в розмірі 25800 грн та погодилася з умовами та сумами, які підлягають сплаті останнім кожного місяця на користь кредитора.

Таким чином, позивач обов'язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві.

Однак, всупереч умовам кредитного договору- повертати кредит з процентами періодичними платежами впродовж 36 місяців - відповідач здійснив лише декілька платежів, інші платежі не були здійснені, тобто відповідач не виконала свого зобов`язання, як щодо здійснення щомісячних платежів, так і щодо погашення всієї заборгованості.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів первинними кредиторами (первинних бухгалтерських документів) суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки виписка по рахунку клієнта, яка міститься в матеріалах справи, є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, та є документом, який відповідає вимогам законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність. До того ж, матеріали справи містять копію меморіального ордеру.

Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитись з вимогами позивача відносно стягнення відсотків.

Як вбачається з розрахунку заборгованості від 17 травня 2021 року, відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості: 24 листопада 2019 року на суму 1631, 50 грн, 24 грудня 2019 року на суму 1631, 50 грн, 24 січня 2020 року на суму 4, 00 грн та 24 квітня 2020 року на суму 4985 грн, а всього на суму 8252 грн, з яких 2197, 51 грн було зараховано в погашення заборгованості по тілу кредиту, 3683, 65 грн - відсотки за користування кредитом та 2322, 00 грн - комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, станом на 17 травня 2021 року, на дату відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», з відповідача підлягали стягненню 23602, 49 грн - тіло кредиту, 9462, 11 грн - відсотки за користування кредитом, включаючи вирахування суми, яка була частково погашена відповідачем.

В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» було здійснено розрахунок заборгованості за період з 18 травня 2021 року по 23 жовтня 2022 року, в якому було зазначено про нарахування відсотків за вказаний період у розмірі 11859, 44 грн.

Посилання позивача у розрахунку на те, що заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги становила 15855, 35 не відповідає дійсності та спростовується розрахунком заборгованості від 17 травня 2021 року.

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача 23602, 49 грн - тіло кредиту та відсотки у сумі 21321, 55 грн, а всього 44924, 04 грн.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга позивача ТОВ «Коллект Центр» підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України перегляду підлягає і питання компенсації судових витрат, з урахуванням принципу пропорційності та наявності підстав для часткового задоволення як вимог апеляційної скарги, так і вимог позовної зави, стягнення судових витрат проводиться пропорційно до задоволених вимог. Враховуючи, що до задоволення підлягають 87,5 % від заявлених позовних вимог, то компенсації позивачеві за рахунок відповідача підлягає і 87,5 % від понесених ним витрат, що становить 6623,75 грн ((3028+4542):100*87,5=6623,75) /а.с.1,86/.

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).

За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим, за змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами.

Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №301/1894/17.

Дослідивши надані стороною позивача докази на понесення ним судових витрат на правничу допомогу за подачу позову, перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, колегія суддів, з урахуванням зменшення розміру стягнутої на його користь заборгованості до 44924,04, приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат представником позивача подано до суду наступні документи:

- копію договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року;

- заявку про надання юридичної допомоги №50 від 26 квітня 2024 року на суму 13000 грн;

- копію Акту наданих послуг від 03 квітня 2023 року за договором про надання правової допомоги допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, згідно з яким ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання наступних правових послуг:

надання усної консультації з вивченням документів на суму 4000, 00 грн;

складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду на суму 9000, 00 грн;

При цьому, клопотань щодо зменшення заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу, стороною відповідача надано не було.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції, дослідивши надані стороною позивача докази на понесення ним судових витрат на правову допомогу у суді першої інстанції, перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 11375 грн, пропорційно до задоволених вимог позовних вимог у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість у розмірі 44924, 04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати в розмірі 6623, 75 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 11375,00 грн.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , юридична адреса: м. Київ, вул. Мечникова, будинок3, офіс 306

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук