Справа № 953/2662/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Веремійчик Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (0.09.1976 р.н., РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

20.03.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2011 року народження у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку), щомісяця, починаючи з 25.02.2025 року, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилалась на те, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала у шлюбних відносинах. Від життя однією родиною без реєстрації шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , 2011 року народження, яка знаходяться на її утриманні. Зазначила, що відповідач раніше надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, з літа 2024 року участі в утриманні дитини не приймає.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харків від 24.03.2025 даний позов залишено без руху, позивачу надано строку на усунення недоліків.

01.04.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, заяв з приводу розгляду справи до суду не надала. Представник позивача 29.04.2025 на адресу суду направила заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке в судовому засіданні 03.06.2025 було задоволено, однак представник ОСОБА_4 до участі у справі в дистанційному режимі відеоконференції не приєдналася, про причини суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки в судове засідання в телефонному повідомив, що проходить військову службу в лавах ЗСУ, заяв, клопотань з приводу розгляду справи до суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.

Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; в) відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться перед органом судової влади, а не перед сторонами процесу проте жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь у справі, направлене на те, що умисне зловживанням правами перешкоджає досягненню органом судової влади вказаних завдань.

Враховуючи строки розгляду даної категорії справ, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників, що в судове засідання не з`явилися та були повідомлені належним чином.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд, перевіривши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

На обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що вона та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах, за час яких у них народилася дочка ОСОБА_3 , 2011 р.н.

Позивач також посилалася на те, що відомості про батька у свідоцтві про народження внесено зі слів матері у порядку, передбаченому частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Однак, жодних доказів(Витягу з реєстру РАЦС щодо актового запису про народження) на підтвердження цього позивачка до суду не надала, або клопотань за цих обставин не заявлено.

Позивач повідомила, що їй достовірно відомо, що батьком її дочки ОСОБА_5 є відповідач, який наразі ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно утримання та виховання дітей.

З приводу клопотання про розшук відповідача, суд зазначає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки його місце реєстрації відомо, згідно довідки з реєстру територіальної громади м.Харкова, ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_3 (а.с.26), а в телефонному режимі повідомив, що перебуває на службі в ЗСУ, тому підстав для застосування його розшуку не має.

У статті 51 Конституції України, частинах другій, третій статті 5 СК України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Частиною 2 ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Аналіз вищевказаних норм закону дає підстави дійти висновку, що саме батьки зобов`язані утримувати свої дітей до повноліття. Таким чином, для стягнення аліментів необхідно спершу визнати батьківство, інакше вимога про стягнення аліментів не має підстав.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 125 СК якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (частина перша статті 128 СК України).Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Звертаючись з даним позовом про стягнення аліментів з відповідача, позивачка не надала жодних доказів на підтвердження того, що саме відповідач є батьком дитини.

Посилання на наявність спору про встановлення батьківства в провадженні суду, фактичні шлюбні відносини позивачки з відповідачем, надання неофіційного документу іноземною мовою (а.с.4) не може бути достатньою підставою для стягнення з ОСОБА_2 аліментів, як з батька дитини.

Як вбачається з офіційного сайту «Судова влада», позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства щодо дитини ОСОБА_3 на дату розгляду справи 03.06.2025 ще не розглянуто, вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 є передчасною, оскільки жодним чином не підтверджено обов`язок відповідача, як батька дитини сплачувати аліменти. Тому безпідставним є посилання позивача на положення ст.180 СК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

На час розгляду справи позивачем та її представником рішення про визнання батьківства ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 не надано.

Водночас, наслідком відмови у задоволенні позову про визнання батьківства є відмова у позові про стягнення аліментів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний позов є передчасним.

Суд наголошує позивачу, що позов про стягнення аліментів доцільно подавати після набрання законної сили рішенням про визнання батьківства або ж одночасно об`єднати дві вимоги в одному позові.

Згідно ст.263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Отже, позивач не надав доказів батьківства відповідача щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , на утримання якої заявлено вимоги про стягнення аліментів, які могли б бути підставою для задоволення позову про стягнення аліментів. За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити, як передчасному.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп. слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст.12,13,76-81,89,141, 259,263-265,268,273,279,353,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (0.09.1976 р.н., РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити без задоволення.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя :