ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3665/25 Справа № 212/8529/24 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді БондарЯ.М.

суддів Зубакової В.П., Корчиста О.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач- Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2024 року, ухвалене суддею Чорним І.Я. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 04 листопада 2024 року,

УСТАНОВИВ

30 серпня 2024 позивач ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - відповідач, АТ «Кривбасзалізрудком»), про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 24.05.2004 по 04.08.2023 працював в АТ «Криворізький залізорудний комбінат» гірником очисного забою дільниці №4 шахти «Козацька».

Наказом №1438-к від 04.08.2023 був звільнений з роботи у зв`язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи.

В період з 31.03.2022 по 01.03.2023 він проходив військову службу під час мобілізації.

Після припинення увільнення роботодавець направив позивача на проходження медичного огляду, за результатами якого складено висновок, що позивачу протипоказана робота в умовах важкості праці, підземно.

30.03.2023 відповідач прийняв наказ №247 від 30.03.2023 «Про недопуск до роботи у шкідливих та небезпечних умовах праці працівників шахти «Козацька»», яким не допустив ОСОБА_1 до роботи у шкідливих та небезпечних умовах праці до вирішення питання щодо його раціонального працевлаштування та переведення на іншу роботу за станом здоров?я (без оплати праці).

У період з 15.03.2023 по 02.05.2023 позивач перебував у щорічній відпустці, а з 02.05.2023 по 07.07.2023 хворів та йому були видані листки непрацездатності, за якими АТ «Кривбасзалізрудком» не надав допомогу по тимчасовій непрацездатності, а саме не оплатив перші п`ять днів тимчасової непрацездатності за кожним листком непрацездатності.

Загальний розмір невиплаченої допомоги по тимчасовій непрацездатності складає 35 852,70 гривень, які позивач просив стягнути з відповідача.

Невиплата відповідачем допомоги по тимчасовій непрацездатності на думку позивача є порушенням ст.253 КЗпП України, ст.ст.1, 8, 12, 15 Закону України «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування».

Позивач зазначає, що з метою мирного врегулювання спору він неодноразово звертався із заявами до відповідача.

Також звертався до Південно-Східного Міжрегіонального Управління Державної служби з питань праці та Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області.

ОСОБА_1 в позові зазначив, що його не було письмово повідомлено про виплату грошових коштів при звільненні.

Одночасно з позовом позивач подав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, де в якості підстави для поновлення строку вказує на неотримання ним від роботодавця письмового повідомлення про суми, що нараховані та виплачені йому при звільненні.

Під час обґрунтування поважності причин пропущення ним строків звернення до суду, наголошував на важкому та довготривалому психо-емоційному та фізичному стані здоров`я внаслідок отриманої під час проходження військової служби травми. Після звільнення з військової служби він знаходився у щорічній відпустці, а в подальшому хворів.

В якості причин пропуску строку на звернення до суду позивач наводить перебування ним на лікуванні в періоди з 06.10.2023 по 18.10.2023, з 11.01.2024 по 19.01.2024, з 19.02.2024 по 28.02.2024, з 02.04.2024 по 16.04.2024, проходження обстеження 06.03.2024 та вжиття ним спроб мирного врегулювання спору.

На думку позивача зазначені причини унеможливили своєчасно звернутись до суду, а тому він просив суд визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними, просив поновити даний строк та прийняти позовну заяву до розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі задовольнити його позовні вимоги до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Стягнути з відповідача на користь позивача допомогу по тимчасовій непрацездатності за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у розмірі 35 852,70 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин статтю 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» яка містить перелік підстав для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності. Вказує на те, що така підстава, як відсторонення від роботи без збереження заробітної плати невизначена у статті 16 Закону, тому рішення відповідача про відмову у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності є безпідставним.

Позивач наголошує на тому, що у спірний період часу він працював на підприємстві відповідача за трудовим договором та підлягав загальнообов`язковому державному страхуванню, тому Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» безпідставно не надало йому допомогу по тимчасовій непрацездатності. Вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам справи та не застосував норму, що підлягала застосуванню.

Окрім того, скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції не надіслав йому ухвалу про відкриття провадження у справі від 03.09.2024 та належним чином не повідомив про дату, час і місце судового розгляду справи, призначеного на 03.09.2024 та 01.11.2024, чим позбавив позивача права на захист у суді порушеного права на державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Звертає увагу на те, що заяву про надіслання йому СМС повідомлень він суду не надавав та СМС повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 не отримував.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , відповідач Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», вказує на те, що рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №212/8529/24 є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм процесуального права та вірним застосуванням норм матеріального права. Тому таке рішення не може бути скасоване, а апеляційна скарга у даному випадку не підлягає задоволенню.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановлено, що Наказом АТ Кривбасзалізрудком від 10.03.2023 Про вихід на роботу у зв?язку зі звільненням в запас (а.с. 20) припинено увільнення позивача та направлено його на проходження медичного огляду з метою підтвердження його придатності до роботи за посадою.

За результатами медичного огляду лікарсько-консультативна комісія ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» надала висновок, що позивачу протипоказана робота за посадою гірник очисного забою (протокол засідання ЛКК №120 від 29.03.2023).

Порядок проведення медичного огляду працівників врегульовано, зокрема, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21 травня 2007 року N 246 Про затвердження Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій

Так, пунктом 3.6. даного наказу встановлено, що роботодавець відсторонює від роботи працівників, які не пройшли в установлений термін медичні огляди, та не допускає до роботи працівників, яким за медичним висновком така робота протипоказана за станом здоров`я. Зазначена норма вже покладає на роботодавця обов`язок не допускати до роботи працівників, яким така робота протипоказана за станом здоров`я.

Відсторонення від роботи працівників, які не пройшли в установлений термін медичні огляди, та недопуск до роботи працівників, яким за медичним висновком така робота протипоказана за станом здоров`я - є обов`язком роботодавця.

Наказом №247 від 30.03.2023 «Про недопуск до роботи у шкідливих та небезпечних умовах праці працівника шахти «Козацька» (а.с. 21) позивача з 30.03.2023 недопущено до роботи у шкідливих та небезпечних умовах праці без оплати праці до вирішення питання щодо його раціонального працевлаштування та переведення на іншу роботу за станом здоров`я. Даним наказом доручено вирішити питання щодо раціонального працевлаштування позивача ОСОБА_1 .

При розгляді справи в суді встановлено, що з вищевказаним наказом позивача було особисто ознайомлено 30.03.2023. Однак, знайомившись з наказом, ставити свій підпис про ознайомлення з даним наказом позивач відмовився, про що був складений Акт відмови від підпису від 30.03.2023 за участю представників підприємства: старшого інспектора відділу кадрів Цвєткової В.В., нормувальника гірничого шахти ОСОБА_2 , в.о. начальника дільниці №4 Кохана С.О. (а.с. 108).

В подальшому в період часу з 15.03.2023 по 02.05.2023 позивач перебував у щорічній оплачуваній відпустці.

З 02.05.2023 по 07.07.2023 мали місце випадки тимчасової непрацездатності, підтверджені електронними листками непрацездатності, які були завантажені в електронному кабінеті підприємства як страхувальника та копії яких роздруковані та надані позивачем до позову (а.с. 24 29).

В судовому засіданні 01 листопада 2024 року суд допитав свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та встановив наступні обставини справи.

Так, свідок ОСОБА_3 , суду пояснила, що працює старшим інспектором відділу кадрів бюро кадрового діловодства шахти Козацька АТ Кривбасзалізрудком. 30.03.2023 за її участю працівника ОСОБА_1 , який в той час знаходився на роботі, було повідомлено про прийняття наказу АТ Кривбасзалізрудком №247 від 30.03.2023 «Про недопуск до роботи у шкідливих та небезпечних умовах праці працівника шахти «Козацька», яким не допущено з 30.03.2023 позивача ОСОБА_1 до роботи у шкідливих та небезпечних умовах праці без оплати праці до вирішення питання щодо його раціонального працевлаштування та переведення на іншу роботу за станом здоров`я. В цей день ОСОБА_1 з наказом ознайомився, але від проставляння власного підпису в наказі відмовився. ОСОБА_3 також вказала, що надала ОСОБА_1 для ознайомлення перелік вакансій, які були на той час вакантними на підприємстві, для того, щоб працівник міг обрати посаду, робота на якій не протипоказана йому за станом здоров`я. ОСОБА_1 з вакансіями ознайомився, про що поставив особистий підпис, однак жодної посади в цей день не обрав.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він працює нормувальником гірничої шахти, та був присутній 30.03.2023 під час ознайомлення ОСОБА_1 з наказом №247 від 30.03.2023 «Про недопуск до роботи у шкідливих та небезпечних умовах праці працівника шахти «Козацька». Також свідок підтвердив, що ОСОБА_1 з текстом наказу ознайомився, він тримав наказ в руках, але від підпису про ознайомлення відмовився.

Свідок ОСОБА_4 , суду пояснив, що він під час виконання ним обов`язків начальника дільниці №4 30.03.2023 був присутній під час ознайомлення ОСОБА_1 з наказом №247 від 30.03.2023 «Про недопуск до роботи у шкідливих та небезпечних умовах праці працівника шахти «Козацька». Позивач з наказом ознайомився, оскільки він тримав його в руках, але ставити свій підпис про ознайомлення відмовився, про що було скрадено відповідний акт.

Копію наказу про звільнення позивача ОСОБА_1 з роботи №1438-к від 04.08.2023р була отримана ним особисто 04.08.2023 (а.с. 22).

Наданою відповідачем копією розрахункового листа за серпень 2023 року доведено особисте ознайомлення позивача з належними йому до сплати грошовими виплатами на час звільнення з роботи (а.с. 107). Тобто, з моменту отримання такого повідомлення позивач знав, що йому на момент остаточного розрахунку не були нараховані та виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності за періоди його хвороби.

Суд першої інстанції, встановивши, що позовну заяву подано ОСОБА_1 з пропуском встановленого статтею 233 КЗпП України строку для звернення до суду без зазначення об`єктивних поважних причин неможливості своєчасного звернення до суду, а також поза межами строку, протягом якого пропущений строк взагалі може бути поновлений судом, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосовання наслідків пропуску встановленого законом строку звернення до суду та відмову у позові.

При цьому, з метою забезпечення всебічного дослідження всіх обставин справи суд першої інстанції визнав за необхідне оцінити підставність заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача суми допомоги по тимчасовій непрацездатності та на підставі досліджених і оцінених судом доказів дійшов вірного й обґрунтованого висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не гуртуються на нормах законодавства, тому такі вимоги не можуть бути задоволені.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у судовому рішенні, які належним чином обґрунтовані з посиланням на норми матеріального права та підтверджені наявними у справі доказами, та не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними в апеляційній скарзі, які зокрема були предметом розгляду судом першої інстанції, що відображено у судовому рішенні та яким судом першої інстанції була надана відповідна правова оцінка.

Правове регулювання виплат допомоги по тимчасовій непрацездатності здійснюється Законом Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23 вересня 1999 року №1105-XIV (далі - Закон №1105) та іншими нормативними актами.

Відповідно до п.13 ст.1 даного Закону страхові ризики за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - обставина, внаслідок якої застрахована особа або члени її сім`ї можуть тимчасово втратити засоби до існування та потребувати страхових виплат згідно із цим Законом.

Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного з таких страхових випадків, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві (ст.15 даного Закону). Страхова виплата надається застрахованій особі, яка внаслідок тимчасової непрацездатності втратила засоби до існування, і призначення страхової виплати - компенсувати особі втрату заробітної плати внаслідок тимчасової непрацездатності.

Підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності передбачені у ст.16 Закону №1105.

Вирішення питання про наявність або відсутність підстав для відмови у виплаті допомоги здійснюється вже після того, як буде встановлено, що застрахована особа має право на компенсацію втрати частини заробітку внаслідок страхового випадку, тобто буде встановлена наявність страхового ризику, який передбачає можливість отримання страхових виплат.

Рішення про призначення страхової виплати приймається страхувальником або уповноваженими ним особами. Страхувальник або уповноважені ним особи здійснюють контроль за правильністю нарахування і своєчасністю здійснення страхових виплат, приймають рішення про відмову в призначенні або припинення страхових виплат (повністю або частково), розглядають підставу і правильність видачі документів, які є підставою для надання страхових виплат (ч.3 ст.22 Закону №1105).

Як встановлено судом, для прийняття рішень про призначення страхових виплат за страховими випадками, що настали після 01.01.2023 на підприємстві відповідача створена та діє колегіальна комісія з уповноважених осіб, яка виконує повноваження відповідно до ч.3 ст.22 Закону №1105, зокрема приймає рішення про призначення або відмову у призначенні страхових виплат, в тому числі розглядає підставу і правильність видачі документів, які є підставою для надання страхових виплат. Рішення комісії приймається на підставі всебічного та об`єктивного дослідження питання кожним членом комісії.

Підставою для відмови у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності позивачу стала відсутність у позивача втрати заробітної плати (доходу) після його недопуску до роботи, що підлягає компенсації за рахунок страхових виплат, внаслідок настання страхового випадку.

Судом перевірено та встановлено що недопуск до роботи позивача здійснювався відповідно до наказу по підприємству без оплати праці, тому позивач не має втрати заробітку за цей час, який би підлягав компенсації.

Про причини відмови у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності позивача було повідомлено. Позивач не оспорює факт отримання ним таких повідомлень.

Окрім цього, судом першої інстанції встановлено, що підприємством неодноразово пропонувалось позивачу ОСОБА_1 вирішити питання щодо його раціонального працевлаштування, що б дозволило йому отримати допомогу по тимчасовій непрацездатності, оскільки одночасно з переведенням працівника на іншу вакантну посаду дія не допуску була б припинена. Проте, позивач свідомо відмовлявся від свого раціонального працевлаштування.

Відповідно до ст.8 Закону №1105 роботодавець як страхувальник несе відповідальність за порушення порядку використання страхових коштів, несвоєчасне або неповне їх повернення. Уповноважений орган управління та його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль за використанням страхових коштів, перевірку правильності їх використання страхувальниками із застосуванням ризик-орієнтованих підходів, контроль за веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують у встановленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи. Починаючи з 01.01.2023 уповноваженим органом управління є Пенсійний фонд України, а до 01.01.2023 таким органом був Фонд соціального страхування (ст.4 Закону №1105 в редакції до 01.01.2023).

Судом встановлено, що оскільки, що частина днів тимчасової непрацездатності підлягало оплаті за рахунок коштів Пенсійного фонду України, відповідачем неодноразово робились запити на отримання роз`яснень від ПФУ та інших державних органів щодо порядку оплати днів тимчасової непрацездатності, що припадають на період відсторонення або недопуску працівників до роботи без оплати праці.

У відповідях державними органами відповідачу надано роз`яснення, що у разі настання випадку тимчасової непрацездатності в період відсторонення працівника від роботи з припиненням виплати заробітної плати факт втрати заробітної плати відсутній, тому оплата днів тимчасової непрацездатності не здійснюється.

З доданих до позову шести листків непрацездатності суд встановив, що вони видані на підтвердження трьох випадків непрацездатності: №7752915, №7982684 та №8262682, тому за наявності правових підстав для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності, оплаті за рахунок роботодавця підлягали перші п`ять днів випадків тимчасової непрацездатності, проте у справі, що переглядається правильно встановлено відсутність підстав для оплати позивачеві днів тимчасової непрацездатності, оскільки в період відсторонення працівника від роботи з припиненням виплати заробітної плати, факт втрати заробітної плати відсутній.

Отже, за встановлених судом першої інстанції обставин справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача сум допомоги по тимчасовій непрацездатності за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням не знайшли свого підтвердження та не гуртуються на нормах законодавства, а відтак такі вимоги не можуть бути задоволені.

Аргументи в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що виклик у судове засідання за допомогою SMS-повідомлень за відсутності на це його письмової згоди суперечить приписам ЦПК та про те, що він не був належним чином повідомлений судом про день, час і місце розгляду справи є необґрунтованими.

У своїх рішеннях Верховний Суд раніше виснував, що якщо учасник справи надав суду телефон та електронну адресу, зазначивши їх у скарзі, то можна припустити, що він не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, у свою чергу, покладає на особу обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. Отже, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою вказаних ним засобів зв`язку, діє правомірно й добросовісно (постанова Верховного Суду від 28 червня 2023 року, справа №757/48467/21, провадження №61-10924св22).

З позовної заяви встановлено, що позивач засобом зв`язку вказав номер НОМЕР_2 (а.с.).

Наявна у справі Довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» підтверджує отримання позивачем повідомлення про виклик до суду на 01.11.2024 на 10:00 годину 03.10.2024, яке було направлено судом на вказаній у позовній заяві номер 097 794 5513 (а.с.121).

Отже, за окреслених обставин немає підстав уважати, що позивач ОСОБА_1 не був обізнаний про час і дату судових засідань.

Наведене свідчить про те, що позивач свідомо не скористалася своїм правом брати участь у судових засіданнях, не цікавилася процесом розгляду справи судом, не вживав будь-яких заходів щодо активної участі в судових засіданнях.

За практикою Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (наприклад, рішення від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, ч.1 ст.369, ст.374, ст.375, ст.ст.381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 червня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

О.І. Корчиста