Справа № 307/5591/24
Провадження № 2/307/1382/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2025 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області
у складі головуючої судді Сас Л.Р.,
секретар судового засідання Кривошея Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ТОВ «СВЕА ФІНАНС» 30 грудня 2024 року пред`явило до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 91 160,12 грн.
Даний договір за своєю правовою природою є змішаним договором кредиту і договору страхування.
Відповідно до розділу 1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 44 800,00 грн. для власних потреб.
В свою чергу позичальник отримує кредит і доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 18 місяців.
Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 21,99% річних.
Відносини страхування, які регулюються окремими положеннями кредитного договору, не є предметом даного позову, натомість позов стосується виключно відносин щодо кредитування.
На виконання умов вказаного договору Акціонерним Товариством «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконано повністю.
Відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи такі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
Всупереч умов кредитного договору відповідачка не здійснила своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості за кредитом та процентами у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушила взяті на себе договірні зобов`язання.
25.07.2023 між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено договір факторингу № 01.02-31/23.
Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін та підготовче судове засідання призначено на 04 березня 2025 року.
Ухвалою суду від 04 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в залі суду на 09 квітня 2025 року, яке було відкладено на 26 травня 2025 року.
Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відправлення, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала, у зв`язку з чим суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно з п. 1 договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту цільовий; сума кредиту 44 800,00 грн.; процентна ставка та тип процентів річних 21,99%, змінювана; строк кредитування 18 місяців.
Згідно з п. 1.5 договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на вебсайті банку.
Згідно з п. 1.6 договору, дата повернення кредиту 07 квітня 2021 року; повернення заборгованості здійснюється через рахунок - № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), відкритий у банк згідно графіку, викладеного у додатку № 1 до договору.
Згідно з п.1.7 договору, банк надає кредит позичальнику для власних потреб, шляхом переказу грошових коштів у розмірі 40 913, 24 грн. на зазначений відкритий рахунок у банку та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3 886,75 грн., згідно з умовами договору про добровільне страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору.
Відповідно до п. 1.8 договору, змінювана процентна ставка визначається як змінна частина частина ставки в розмірі 9,5% збільшена на маржу банку в розмірі 12,49%.
Пунктом 3. договору передбачено, що нанесенням власноручного підпису на цей договір позичальник підтвердив, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО), тарифи та паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору та позичальник зобов`язується виконувати їх умови; позичальник беззастережно погодився з тим, що банк має право в односторонньому порядку вимагати дострокового повернення кредиту відповідно до ДКБОФО.
Згідно з п. 3. договору, сторони дійшли згоди про те, що в додатку №1, що є невід`ємною частиною договору, зрозуміло та детально викладено детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за договором.
Вказаний договір кредиту підписаний ОСОБА_1 власноруч (а. с. 11)
07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 особисто, про що свідчить її підпис, повідомлена про зміну реквізитів рахунків (а. с. 17)
Судом встановлено, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та періодично вносила платежі для погашення заборгованості.
25.07.2023 року між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 01.02 - 31/23.
Відповідно до розділу 2 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників.
Згідно рішення СВЕА ЕКОНМІ КІПР ЛІМІТЕД єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» № 1 від 25 березнея 2024 року ухвалено змінити назву товариства з товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»; рішення зареєстровано в реєстрі за № 179 (а. с. 22 - 45).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦІК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Згідно з ст. 526 та ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відомості про добровільну сплату боргу новому кредитору відповідачкою відсутні. Будь-яких спростувань доказів, що подані позивачем суду на обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, відповідачкою суду не надано.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 3 ЦК України, одним із основоположних принципів цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом досліджені надані позивачем докази видачі відповідачці кредиту, користування нею кредитними коштами, що доведено відповідними розрахунками, враховано, що зазначені докази відповідачкою не спростовані, що є її процесуальним обов`язком.
Наведене узгоджується з висновком висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц.
Ураховуючи наведене, а також те, що сторонами у справі укладено договір кредиту у встановленій законом формі з визначенням усіх істотних умов такого договору, а саме шляхом підписання договору кредиту та паспорта кредиту, однак позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом враховано, що згідно паспорту кредитного договору процентна ставка, відсотків річних 21,99%, тип процентної ставки - змінювана, порядок повернення кредиту - 18 платежів за весь строк користування кредитом, тобто за 18 місяців, загальна вартість якого включаючи тіло кредиту та відсотки за умови вчасної оплати 07 числа кожного місяця складає 53 401,97 грн., з яких 44 800,00 грн. сума кредиту (тіло), 8 601,97 грн. проценти за користування кредитом; в той же час, у випадку прострочення відповідачкою, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 21.99%, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що нарахована кредитодавцем у графіку платежів заборгованість за відсотками, яка повинна бути сплачена позичальником становить 8 601,97 грн.
Крім цього, судом досліджено виписку з рахунку, яку надано позивачем, згідно якої відповідачка у період з 07.10.2019 по 12.04.2021 періодично вносила платежі для оплати боргу; ОСОБА_1 за вказаний період на погашення заборгованості внесла 16 539,32 грн. (а. с. 13, 19 - 21).
Однак, суд дійшов висновку, що відсутні законні підстави для стягнення із відповідачки заборгованості за комісією з огляду на наступне.
Так, із згідно п. 1.5 договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку № 1 як «Інші послуги банку»; згідно п. 3. договору, сторони дійшли згоди про те, що в додатку №1, що є невід`ємною частиною договору зрозуміло та детально викладено детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за договором.
Із паспорта споживчого кредиту (додатку №1), вбачається, що плата за обслуговування кредиту 1,90% щомісячно від початкової суми кредиту.
Згідно ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту.
Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).
Тобто, банк неуповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).
Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 978,65 грн., пов`язаних зі сплатою судового збору, які документально підтверджені (а. с. 10).
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» задовольнити частково.
У решті частині позову про стягнення заборгованості відмовити за недоведеністю позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення відповідачем може бути подана заява про його перегляд.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», місцезнаходження: 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 06 червня 2025 року.

Суддя Л.Р.Сас