Справа № 466/1781/25
Провадження № 2/466/1585/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Костюк В. С.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Оксенюк Г. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

24 лютого 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якій просить визнати протиправним та скасувати наказ Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» від 20.01.2025 № 2001/7-к.тр про звільнення з роботи ОСОБА_2 ; поновити ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на посаді Директора з правових питань Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ»; стягнути із Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» () на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Стислий виклад позиції позивача.

Обґрунтування позивача.

В обґрунтування вимог позивач покликається на те, що 02.01.2019 року його ОСОБА_2 відповідно до наказу №2812/7-к від 28.12.2018 було прийнято на посаду начальника юридичного відділу Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ».

01.09.2022 року відповідно до наказу №3108/23-к.тр позивача було переведено на посаду директора з правових питань Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ».

25.01.2025 позивачем за допомогою засобів поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА» отримано від відповідача рекомендоване поштове відправлення № 434, з описом вкладення у цінний лист, яким позивачу скеровано наказ від 20.01.2025 №2001/7-к.тр про звільнення позивача за прогул без поважних причин, пункт 4 частини 1 статті 40 КЗпП України, та повідомлення №2001/1 від 20.01.2025 про нараховані суми при звільненні. Отримання позивачем вказаного наказу саме 25.01.2025 підтверджується накладною АТ «УКРПОШТА» № 434 від 25.01.2025.

Позивач вважає, що відповідачем всупереч положенням законодавства про працю незаконно звільнено його із займаної посади виходячи з наступного.

Відповідачем протягом листопада 2024 - січня 2025 здійснювалися дії щодо заборони (обмеження) доступу позивача до офісних приміщень, відключення позивача від програм та баз даних відповідача та здійснювалися інші порушення трудових прав позивача.

Вже близько двох років між учасниками Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_5 з іншої сторони відбувається корпоративний конфлікт.

Позивач вказує, що невідомі особи встановили пропускний режим та почали ідентифіковувати працівників згідно списків та перевіряти їх особисті речі при вході та виході. Згодом стало відомо про те, що вказана працівниками (членами) громадської організації «Національний контроль правоохоронних органів та протидія корупції».

25.11.2024 відповідачем на думку позивача, у неповноважному складі дирекції видано Наказ №2511/1-ОС та Наказ №2511/2-OС відповідно до яких позивачу та ще дванадцятьом працівникам визначено робоче місце у кабінеті № 1 на п`ятому поверсі будівлі № 67, в якому не було ні меблів, ні оргтехніки, ні документації необхідної для роботи. Однак, відповідач на цьому не зупиняється і в особі дирекції видає ще один наказ №1012-1-ОС від 10.12.2024, яким додатково значній кількості працівникам визначається робоче місце в цьому ж кабінеті. Таким чином відповідач в загальній кількості 23 працівникам визначає робоче в одному кабінеті без жодних засобів і умов для роботи.

Позивачем електронними засобами зв`язку були направлені службові записки від 26.11.2024, 28.11.2024 та 29.11.2024 відповідно до яких в період, починаючи з 25.11.2024 працівникам юридичного відділу, в тому числі позивачу, було заблоковано електронні (карткові) ключі доступів до приміщень офісу, протиправно зламано вхідні двері юридичного відділу та здійснено проникнення невідомих осіб у даний кабінет, що знаходиться на 5-му поверсі офісного приміщення (вхід з рекреаційного приміщення-зони їдальні) за адресою: м. Львів, проспект Чорновола, 67.

Починаючи із 23.12.2024 позивачу, як і працівникам юридичного департаменту, був заблокований фізичний доступ до офісних приміщень 6-го поверху, в тому числі кабінету позивача.

Позивач починаючи із 26.11.2024 був позбавлений доступу до електронних систем та програм відповідача, до кабінету юридичного відділу та відповідно до необхідних для роботи документів, а з 23.12.2024 та по день звільнення 20.01.2025 не мав жодного доступу і до свого кабінету, що підтверджується наступним: службовими записками Директора з правових питань ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» Зборівського А. Є. від 26.11.2024, 28.11.2024 та 29.11.2024; Актом про недопуск працівників ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» до роботи та інші порушення законодавства про працю України від 26 листопада 2024; Актом про недопуск працівників ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» до роботи та інші порушення законодавства про працю України від 23.12.2024; Актом про недопуск працівників ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» до роботи та інші порушення законодавства про працю України від 24.12.2024; Актом про недопуск працівників ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» до роботи та інші порушення законодавства про працю України від 30.12.2024; Актом про недопуск працівників ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» до роботи та вчинення інших порушень законодавства про працю України від 20.01.2025; відеозаписами із мобільних телефонів працівників ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ», яких не допускали в офісні приміщення, що знаходились за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 67.

Також позивач зазначає, що відповідачем 29.11.2024 видано наказ № 2922/1-OС згідно, з яким йому та іншим працівникам юридичного відділу без жодного попередження було зменшено посадові оклади на 70-85 відсотків, при цьому про факт зміни істотних умов праці (зменшення посадових окладів) працівників юридичного відділу було повідомлено заднім числом, а саме 20.12.2024.

Окрім цього, відповідач з особистих мотивів (неприязні) здійснює масове відсторонення працівників від роботи у зв?язку із проведенням так званих службових розслідувань. Так, 23.12.2024 ПП «ПСМЛ «Ескулаб» видано наказ N?2312/1-ОС про проведення відносно Позивача службового розслідування та відсторонення позивача від роботи на період з 23 грудня 2024 по 17 січня 2025. Підставою для проведення службового розслідування та відсторонення позивача від роботи було надходження інформації про нібито неправомірне заволодіння коштами ПП «ПСМЛ «Ескулаб» шляхом безпідставного нарахування та виплати заробітної плати/премії окремим працівникам, порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, зобов?язання персоналу щодо конфіденційності та неупередженості. При цьому, зазначає, що жодних висновків щодо результатів так званого розслідування позивачу вручено (направлено) так і не було.

Отже, позивач вважає, що відповідачем здійснювались відносно нього та інших працівників ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» систематичні протиправні дії шляхом порушення трудових прав позивача, зокрема: недопуск позивача в офісні приміщення, зокрема до свого кабінету та кабінету юридичного відділу ПІ «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ», які розміщувались на 5 та 6 поверхах будівлі, за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 67, зменшення посадового окладу позивача на 85 відсотків, відключення від програм та баз даних, проведення службового розслідування та незаконне відсторонення від роботи тощо.

Рішення про своє звільнення що оформлене наказом від 20.01.2025 № 2001/7-к.тр позивач вважає незаконним, оскільки підписане не повноважним та не легітимним виконавчим органом відповідача.

Щодо неправомірності наказу відповідача від 20.01.2025 № 2001/7-к.тр про звільнення позивача за прогул, позивач зазначає, що 20.01.2025 відповідачем видано наказом №2001/7-к.тр про звільнення позивача за нібито прогул на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 К3пП України, у зв`язку із нібито не з`явленням позивача 23.12.2024, 24.12.2024, 26.12.2024, 27.12.2024 на його робочому місці, яке нібито було визначено відповідачем у кабінеті № 1 на 5 поверсі офісної будівлі за адресою: м. Львів, пр. В. Чорновола, 67. Вищевказане спростовується доказами долученими до даної позовної заяви та фактичними обставинами справи, зокрема: по-перше: позивач перебував на посаді Директора з правових питань ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» та відповідно забезпечував супроводження юридичної діяльності відповідача, структурні підрозділи (пункти забору біологічного матеріалу), якого розташовані в межах восьми областей України, представляв інтереси підприємства в установах та організаціях, у зв`язку із чим легітимним керівництвом ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» не видавалось жодних наказів про офіційне закріплення (визначення) за позивачем робочого місця. Під час перебування позивача в офісних приміщеннях ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» він виконував свої трудові обов`язки в своєму кабінеті та кабінеті юридичного відділу, де проводив оперативні наради, які знаходилися на шостому та п`ятому поверсі офісних приміщень відповідно. Також у кабінеті юридичного відділу на спеціальних стелажах знаходилась вся документації, архіви, а також копіювальна техніка, яка була необхідна для роботи позивача; по-друге: як встановлено за результатами перевірки Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, наказ №2511/1-ОС від 25.11.2024, наказ №2511/2-ОС від 25.11.2024 та наказ №1012/I-ОС від 10.12.2024 про визначення робочого місця близько двадцяти трьох працівників у кабінеті № 1 на 5 поверсі суперечить вимогам трудового законодавства та законодавства з охорони праці, оскільки працівників не було поінформовано до початку роботи працівника за трудовим договором про визначене робоче місце, не було забезпечено необхідними для роботи засобами. Зокрема в кабінеті № 1 були відсутні елементарні умови для роботи позивачки, не кажучи вже про одночасну роботу в ньому 23 працівників відповідача, зокрема там була відсутня необхідна кількість столів та стільців, повністю була відсутня комп`ютерна та копіювальна техніка, відсутня документація необхідна для роботи, у кабінеті розміщувались воєнізована охорона, як згодом стало відомо - працівники громадської організації «Національний контроль правоохоронних органів та протидія корупції!» та їх особисті речі; по-третє: позивач починаючи із 26.11.2024 та до моменту незаконного звільнення фізично був позбавлений доступу до кабінету юридичного відділу, де знаходилась вся документації необхідна позивачу для роботи, архіви, комп`ютерна та копіювальна техніка, а також особисті речі позивача, а починаючи із 23.12.2024 позивача позбавили доступу до свого кабінету та всіх офісних приміщень відповідача, що знаходились на 5 та 6 поверхах офісного центру за адресою м. Львів, пр. Чорновола 67.

Таким чином, з огляду на вищевказане та у зв`язку із на думку позивача, грубим порушеннями трудового законодавства останній та інші працівники трудового колективу ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» звернулись з колективною скаргою у Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці. На підставі вказаної колективної скарги Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці в період з 16 по 29 січня 2025 року проведено в ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» позаплановий захід державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства у сфери охорони здоров`я, гігієни праці, законодавства про працю. За результатами розгляду вказаної скарги отримано лист відповідь від 03.02.2025 за № 3X/3.1/141-ЦА-25 в якому Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці встановлено наступні порушення: « -пункт 1 частини першої статті 29 К3пП України не поінформовано до початку роботи працівника за трудовим договором про перелік посадових обов`язків (не розроблено посадові інструкції). - пункту 2 частини першої статті 29 К3пП України - не поінформовано до початку роботи працівника за трудовим договором про визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами.

З огляду на вищевикладене, позивач зазначає, що із поважних та не залежних від нього причин, починаючи з 26.11.2024 не мав доступу до електронних систем та баз даних Відповідача, комп`ютерної та копіювальної техніки, документації необхідної для роботи, а з 23.12.2024 до моменту звільнення (20.01.2025) до свого робочого кабінету, що знаходився за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 67 (6 поверх), у зв`язку з чим на думку позивача відсутні будь-які підстави для його звільнення згідно пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України.

З приводу незаконності звільнення Позивача в період його відсторонення на час проведення службового розслідування.

23.12.2024 ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ» видано наказ N?2312/1-ОС про проведення відносно позивача службового розслідування та відсторонення позивача від роботи на період з 23 грудня 2024 по 17 січня 2025.

Підставою для проведення службового розслідування та відсторонення позивача від роботи було надходження інформації про нібито неправомірне заволодіння коштами ПП «ПСМЛ «Ескулаб» шляхом безпідставного нарахування та виплати заробітної плати/премії окремим працівникам, порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, зобов`язання персоналу щодо конфіденційності та неупередженості

Відповідно до вказаного наказу з метою проведення службового розслідування було створено комісію у складі працівників ПП «ПСМЛ «Ескулаб».

Також звертає увагу суду на те, що відповідно до пункту 3 наказу від 23.12.2024 N?2312/1- ОС період відсторонення позивача становив з 23 грудня 2024 по 17 січня 2025.

Проте, як вбачається із наказу від 20.01.2025 N? 2001/7-к.тр підставою для звільнення позивача було нез`явлення на роботі (прогул) позивачем без поважних причин саме 23 грудня 2024, 24 грудня 2024, 26 грудня 2024, 27 грудня 2024, тобто у період, коли позивач був відсторонений від роботи.

Також відповідно до абзацу 6 наказу від 20.01.2025 N? 2001/7-к.тр відповідач у період 23 грудня 2024, 24 грудня 2024, 26 грудня 2024, 27 грудня 2024 не здійснював табелювання робочих годин позивача у Табелі обліку робочого часу та ставив йому відмітку про відсутність на роботі із «нез`ясованих причин».

Із абзацу 7 вказаного наказу від 20.01.2025 N? 2001/7-к.тр вбачається те, що відповідач очікував пояснень від позивача через його відсутність на роботі в період 23 грудня 2024, 24 грудня 2024, 26 грудня 2024, 27 грудня 2024.

Таким чином, відповідач, одночасно відсторонюючи позивача (призупиняючи виконання ним своїх трудових обов`язків), трактує таке відсторонення від роботи, як прогул без поважних причин та проводить фіксування фактів не з`явлення позивача на робочому місці, а також очікує від позивача подання певних пояснень про причини нез`явлення на робочому місці.

Такі дії відповідача на думку позивача, є грубим порушенням законодавства про працю та мають ознаки зловживання відповідачем правами роботодавця, а також відверто спрямовані на незаконне звільнення позивача із займаної ним посади.

Вказане свідчить про абсолютну безпідставність підстав для звільнення позивача, а відтак про незаконність Наказу від 20.01.2025 №2001/7-к.тр «Про звільнення з роботи Андрія Зборівського».

На думку позивача, порушення трудових прав позивача та його звільнення здійснювалось керівництвом відповідача із підстав особистої неприязні до позивача.

Також позивач повідомляє про те, що ним на адресу відповідача 18.02.2025 була направлена заява про надання довідки про доходи, зокрема за останні два календарні місяці роботи (листопад 2024, грудень 2024) із зазначенням середньої заробітної плати за цих два місяці. Однак станом на день звернення до суду довідки про доходи позивачем не отримано. Враховуючи відсутність довідки, а також те, що позивачу неправомірно не в повному була виплачена заробітна плата за листопад 2024 та за грудень 2024, розрахунок середньо заробітної плати обчислено виходячи з виплат, здійснених позивачу на картковий банківський рахунок, за жовтень 2024, розмір яких мав би бути аналогічним виплатам за листопад 2024 та за грудень 2024.

Розрахунок позивача середньої зарплати за листопад 2024 та за грудень 2024:

-кількість робочих днів у листопаді 2024 - 21;

-кількість робочих днів у грудні 2024 - 22;

-кількість робочих днів у листопаді 2024 та у грудні 2024 - 43;

-розмір заробітної плати за листопад 2024 92575,00 грн;

розмір заробітної плати за грудень 2024 92575,00 грн;

-загальний дохід за листопад 2024 та грудень 2024 185150,00 грн;

-розмір середньоденної заробітної плати 4305,81 грн (185150,00 грн. : 43 днів);

Таким чином, сума середньоденного заробітку для визначення розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу вимушеного прогулу становить 4305,81 грн. (розмір середнього заробітку буде уточнений у разі отримання від відповідача довідки про доходи. Тому просить позов задовольнити.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відзив на позовну заяву Відповідачем, в порядку ст. 178 ЦПК України у встановлений судом термін до суду подано не було.

23 квітня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» представником відповідача Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» Наход А. В. подано письмові пояснення, у яких зазначає, що проти позову заперечує в повному обсязі та не визнає жодну із вимог чи претензій позивача. Вказує, що основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога. Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Враховуючи вищеозначене, поданий позов є безпідставним (не спроможні підстави для даних правовідносин), адже ґрунтується не на об`єктивних фактах порушення відповідачем трудового законодавства чи належної процедури щодо позивача, а на її суб`єктивній оцінці, яка ґрунтується не на доказах, того як саме мав чи має вести відповідач щодо позивача у трудових відносинах та посиланнях на корпоративний конфлікт та незаконність органу управління відповідача, який прийняв рішення про звільнення позивача. Позивач у позові зазначає (як фактичну обставину): «Відповідачем протягом листопада 2024 - січня 2025 здійснювались дії щодо заборони (обмеження) доступу позивачу до офісних приміщень, а також здійснювалися інші порушення трудових прав позивача». Зазначаючи у позові цю фразу позивач обґрунтовує таку наявністю вже близько двох років між учасниками Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «Ескулаб» корпоративного конфлікту і описує стосунки між учасниками ПП «ПСМЛ «Ескулаб» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Зазначають, що корпоративний конфлікт це суперечка між власниками, учасниками, акціонерами бізнесу, інвесторами та ін. з приводу різних питань управління компанії, найчастіше з приводу питань розподілу прибутку або прийняття певних найбільш важливих рішень для компанії. Корпоративний конфлікт виникає лише між суб`єктами корпоративних відносин, як носіями корпоративних інтересів наприклад як загальнокорпоративних (до них належать: товариства, його органи) або індивідуальних (засновників, учасників/акціонерів).

ОСОБА_2 звільнений з посади директора з правових питань. Тому між ПП «ПСМЛ «Ескулаб» та ОСОБА_2 виникли лише трудові відносини. З часу заснування ПП «ПСМЛ «Ескулаб» і до сьогодні ОСОБА_2 не є учасником юридичної особи її засновником, акціонером чи членом. Тому між ОСОБА_2 і ПП «ПСМЛ «Ескулаб» відсутній будь-який корпоративний конфлікт, який би став чи міг стати предметом розгляду у суді. Працівника було звільнено за прогули у період 23 грудня 2024 року і ці питання регулюються виключно трудовим законодавством, а не господарським чи цивільним. З огляду на це неналежним та необґрунтованим є посилання позивача на проведення учасниками ПП «ПСМЛ «Ескулаб» 13.11.2024 р. зборів учасників, здійснення реєстраційної дії, оскарження таких дій і видання наказу Міністерством юстиції України та оцінку нею їх законності. До позовної заяви позивач подає Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в якому міститься інформація щодо керівників, якими є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Саме у такому складі керівництвом і приймались будь-які рішення, які стосуються трудових відносин працівників (у т.ч. Зборівського А. Є.) та станом на сьогодні запис про даний склад органу управління відповідача є чинним для всіх третіх осіб, а отже орган управління відповідача, який реалізував звільнення позивача є законним і зворотнього позивачем не доведено. Будь-яких змін у період листопада 2024 р. квітня 2025 р. у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не було внесено, станом на 20 січня 2025 року ці дані внесені до ЄДР щодо відповідача. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Отже, з дня прийняття на роботу і до дня звільнення 20.01.2025 р. між позивачем та ПП «ПСМЛ «Ескулаб» були виключно трудові відносини і будь-яке обґрунтування позову наявністю корпоративного конфлікту безпідставне з огляду на відсутність між сторонами будь-яких корпоративних відносин.

На думку сторони Відповідача є не спроможним та неналежним твердження про «неповноважний склад дирекції», оскільки до позову не подано жодного документу, який би вказував на відсутність повноважень Дирекції у період 25.11.2024 по січень 2025 року, які виникали між працівниками та ПП «ПСМЛ «Ескулаб», як роботодавцем у сфері трудових відносин тим більше згідно положень ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». У позовній заяві зазначено, що «Позивач не мав можливості доступу до приміщень юридичного відділу ПП «ПСМЛ «Ескулаб», яке розміщувалось на 5 поверсі будівлі за адресою м. Львів, просп. В. Чорновола, 67, де знаходився його робочий стіл, оргтехніка, документація необхідна для роботи та особисті речі позивача, що підтверджується Актом про недопуск від 26.11.2024 і всіма наступними Актами про недопуск. Однак, акти про недопуск на які посилається позивач не є належними та допустимими доказами, в тому числі в розумінні вірогідності та достовірності. Вище уже було зазначено норми законодавства про належність та допустимість доказів. Акти про недопуск не є такими доказами. В січні 2025 року за зверненням у тому числі ОСОБА_2 на ПП «ПСМЛ «Ескулаб» було проведено перевірку Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці. В межах перевірки працівниками ПП «ПСМЛ «Ескулаб» було надано пояснення та підтверджено документально про те, що у працівників юридичної служби підприємства були відсутні посадові інструкції, які б визначали коло прав та обов`язків працівника. Розроблення посадових інструкцій та положень про юридичну службу перебувало в зоні відповідальності юристів, в тому числі позивача. Тому не спроможним і неналежним є посилання на «необхідні для роботи», оскільки самим позивачем не подано жодного документа (доказу) який би окреслював коло посадових обов`язків та яку саме роботу виконував позивач аби суд міг перевірити факт порушення з боку відповідача. Також на час прийняття на роботу за позивачем не було закріплене робоче місце, тому безпідставним є твердження, що юридичний відділ ПП «ПСМЛ «Ескулаб» розміщувався на 5 поверсі будівлі за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач у своїх письмових поясненнях звертає увагу на те, що згідно штатного розпису у структурі підприємства був відсутній такий структурний підрозділ як «юридичний відділ» та його дислокація в офісі відповідача з регламентом роботи такого відділу в межах офісу. Щодо особистих речей то в ПП «ПСМЛ «Ескулаб» не було укладено жодного договору на зберігання особистих речей за місцем праці. У позові зазначено, що відповідачем 29.11.2024 видано наказ № 2922/1-ОС згідно з яким позивачу та іншим працівникам юридичного відділу без жодного попередження було зменшено посадові оклади на 70-80 відсотків, при цьому про факт змін істотних умов праці (зменшення посадових окладів) працівників юридичного відділу було повідомлено «заднім» числом, а саме 20.12.2024 року. Предметом позову при цьому є наказ від 20.01.2025 року. Фактично позивач суперечливо визначає предмет та підстави позову вкладаючи в його наповнення не правові та фактичні обґрунтування, а власне на сприйняття та незадоволення подіями та рішеннями відповідача. У самій заяві вказано, що про наказ від 29.11.2024 № 2922/1-ОС стало відомо 20.12.2024 року. В межах строку визначених ст. 233 КЗпП України позивач не звернувся з будь-якою вимогою до суду щодо цього наказу, а тому обставини щодо такого жодним чином не стосуються предмету спору.

Відповідач вважає необґрунтованим посилання позивача проте, що «рішення про звільнення Позивача незаконне, оскільки підписане не повноважним та не легітимним виконавчим органом Відповідача». А тому позицію позивач обґрунтовує положеннями Статуту ПП «ПСМЛ «Ескулаб», поданням скарги учасником товариства, висновком Центральної Колегії Міністерства юстиції з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора. Позивач посилається на наказ Міністерства юстиції України від 26.12.2024 №3758/5 як доказ «нелегітимності», але в той же час до позову подано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань який спростовує наведені обґрунтування. Оскільки наявність самого наказу Міністерства юстиції України не є самостійною підставою визнання «нелегітимності». Як зазначає позивач у наказі «постановлено скасувати…». Означений вислів містить дієслова незавершеної дії і свідчить про те, що на підставі згаданого наказу мали бути внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. І доказів того ,що такі зміни було внесено позивачем не подано.

Зазначають, що посилання на нелегітимність Дирекції на момент звільнення працівника 20.01.2025 р. безпідставне. Виходячи із означеного вище, позов є безпідставним та не обґрунтованим, а тому у позові просили відмовити повністю.

Процесуальні дії суду по справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 квітня 2025 року витребувано докази.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав, надав пояснення, що аналогічні його змісту, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Масюк М. В. підтримав мотиви позову та дав пояснення, що аналогічні його змісту, просив позовні вимоги задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача Оксенюк Г. О. заперечила щодо позову, підтримала повністю письмові пояснення, просила в позові відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка працює в ПП «ПСМЛ «Ескулаб», пояснила, що працівники саботували роботу, не виконували належними чином своїх посадових обов`язків. Також зазначила, що ОСОБА_2 не отримував посадових обов`язків, які скеровували йому поштою. Свідок вказала, що не готувала наказу про відсторонення ОСОБА_2 . Вказала, що ОСОБА_2 відмовився надати пояснення з приводу відсутності на робочому місці.

Заслухавши доводи позивача, представника позивача, представника відповідача, пояснення свідка, дослідивши надані письмові докази суд прийшов наступних висновків.

Даний позов виник із трудових правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом із матеріалів справи встановлено, що відповідно до наказу №2812/7-к від 28.12.2018, 02.01.2019 ОСОБА_2 було прийнято на посаду начальника юридичного відділу Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ».

Згідно наказу №3108/23-к.тр 01.09.2022 ОСОБА_2 було переведено на посаду директора з правових питань Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ».

25.01.2025 ОСОБА_2 за допомогою засобів поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА» отримано від відповідача рекомендоване поштове відправлення № 434, з описом вкладення у цінний лист, яким позивачу скеровано наказ від 20.01.2025 №2001/7-к.тр про звільнення позивача за прогул без поважних причин, пункт 4 частини 1 статті 40 КЗпП України, та повідомлення №2001/1 від 20.01.2025 про нараховані суми при звільненні. Отримання позивачем вказаного наказу саме 25.01.2025 підтверджується накладною АТ «УКРПОШТА» № 434 від 25.01.2025.

Судовим розглядом встановлено, а відповідачем не спростовано, що відповідачем протягом листопада 2024 - січня 2025 здійснювалися дії щодо заборони (обмеження) доступу позивачу до офісних приміщень, відключення позивача від програм та баз даних відповідача та здійснювалися інші порушення трудових прав позивача.

25.11.2024 відповідачем видано Наказ №2511/1-ОС та Наказ №2511/2-OС відповідно до яких ОСОБА_2 та ще дванадцятьом працівникам визначено робоче місце у кабінеті № 1 на п`ятому поверсі будівлі № 67, в якому не було ні меблів, ні оргтехніки, ні документації необхідної для роботи. Відповідачем видано ще один наказ №1012-1-ОС від 10.12.2024, яким додатково значній кількості працівникам визначається робоче місце в цьому ж кабінеті. Таким чином відповідач в загальній кількості 23 працівникам визначає робоче в одному кабінеті без жодних засобів і умов для роботи.

Як встановлено Актом про недопуск від 26.11.2024 і всіма наступними Актами про недопуск починаючи із 26.11.2024 у зв`язку із фізичним перешкоджанням у доступі зі сторони воєнізованої охорони, ОСОБА_2 не мав можливості доступу в приміщення юридичного відділу ПП «ПСМЛ «ЕСКУЛАБ», яке розміщувалось на 5 поверсі будівлі, за адресою: м. Львів, пр Чорновола, 67, де знаходився його робочий стіл, оргтехніка, документація необхідна для роботи та особисті речі.

Згідно наказу 29.11.2024 видано наказ № 2922/1-OС згідно, з яким йому та іншим працівникам юридичного відділу без жодного попередження було зменшено посадові оклади на 70-85 відсотків, при цьому про факт зміни істотних умов праці (зменшення посадових окладів) працівників юридичного відділу було повідомлено заднім числом, а саме 20.12.2024.

Згідно Акта Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №3Х/ЛВ/1755/39 від 29.01.2025 складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду у Приватному підприємстві «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» встановлено, наступні порушення: « пункт 1 частини першої статті 29 К3пП України не поінформовано до початку роботи працівника за трудовим договором про перелік посадових обов`язків (не розроблено посадові інструкції); пункту 2 частини першої статті 29 К3пП України не поінформовано до початку роботи працівника за трудовим договором про визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами.

З дослідженого в судовому засіданні флеш носії на якому міститься відеозапис, встановлено, що в приміщенні Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» стоїть чоловік, який представився працівником охорони та не пропускає позивача ОСОБА_2 в приміщення, як стверджує позивач, Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ».

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно роз`яснень, які містяться у пунктах 18, 19 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність закону.

Стаття 40 КЗпП України передбачає декілька підстав для звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, які являються самостійними і не виключають можливості їх одночасного застосування, що вимагає від роботодавця чіткого формулювання підстав для звільнення працівника з посиланням на певну норму права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Звільнення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни. Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня.

Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 29 КЗпП України, обов`язком роботодавця є визначення працівникові його робочого місця, та забезпечити його необхідними для роботи засобами. При цьому невиконання такого обов`язку свідчить про істотне порушення прав працівника.

Натомість у даному випадку, як було встановлено судом, в порушення вимог ст. 29 КЗпП України. Відповідачем не було визначене робоче місце позивача.

Також, суду не було надано жодних доказів того, що або за юридичною адресою відповідача, або у будь-якому іншому приміщенні за позивачем було закріплене робоче місце та що останньому було забезпечено всіма необхідними для роботи засобами, встановлено години, у які позивач мав находитись на конкретно визначеному робочому місці. Доводи сторони відповідача, та показання свідка ОСОБА_7 таких висновків суду не спростовують.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт порушення трудової дисципліни в діях позивача відсутній, оскільки не може бути поставлено в провину працівникові відсутність на робочому місці, місцезнаходження якого не було забезпечено належними чином.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний суд у своїй постанові від 08.05.2019 р. по справі № 489/1609/17.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували відсутність на роботі ОСОБА_2 . Враховуючи відсутність визначеного робочого місця у позивача, звільнення з підстав відсутності на робочому місці не може бути визнано судом законним, оскільки доказів про відсутність позивача на робочому місці відповідачем не надано.

За наведених обставин, суд вважає незаконним наказ від 20.01.2025 № 2001/7-к.тр про припинення трудового договору та звільнення з посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України «за прогул», який підлягає скасуванню, а ОСОБА_2 відповідно підлягає поновленню на займаній посаді.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного та з урахуванням встановленого судом факту незаконного звільнення позивача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за весь час, оскільки тривалість розгляду справи не пов`язана з винними діями позивача.

Що стосується розміру суми середнього заробітку, то суд вважає зазначити наступне.

Згідно з пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менше двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N100.

Абзацом 3 п. 2 даного Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

Згідно досліджених судом доказів наказ №2001/7-к.тр. від 20.01.2025 позивача було звільнено 20.01.2025 року.

Суд вважає, що розрахунок середньої заробітної плати слід обчислювати виходячи з виплат, здійснених позивачу на картковий банківський рахунок, за жовтень 2024, розмір яких мав би бути аналогічним виплатам за листопад 2024 та за грудень 2024. Розрахунок позивача середньої зарплати за листопад 2024 та за грудень 2024: кількість робочих днів у листопаді 2024 - 21; кількість робочих днів у грудні 2024 - 22; кількість робочих днів у листопаді 2024 та у грудні 2024 - 43; розмір заробітної плати за листопад 2024 92575,00 грн; розмір заробітної плати за грудень 2024 92575,00 грн; загальний дохід за листопад 2024 та грудень 2024 185150,00 грн; розмір середньоденної заробітної плати 4305,81 грн (185150,00 грн. : 43 днів);

Таким чином, сума середньоденного заробітку для визначення розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу вимушеного прогулу становить 4305,81 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є підставними, такими, що ґрунтуються на вимогах закону, доведені належними та допустимими доказами, які дослідженні в судовому розгляді, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Наказ №2001/7-к.тр. від 20.01.2025 слід визнати протиправним та скасувати, позивача поновити на посаді директора з правових питань Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 185150,00 гривень.

Розподіл судових витрат:

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Керуючись ст.43 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, ст.ст.40, 97, 116, 117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» від 20.01.2025 № 2001/7-к.тр про звільнення з роботи ОСОБА_2 .

Поновити ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на посаді Директора з правових питань Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ».

Стягнути із Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» () на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 185150,00 грн. (сто вісімдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з Приватного підприємства «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ» на користь держави судовий збір 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне підприємство «Перша соціальна медична лабораторія «ЕСКУЛАБ», , місцезнаходження: 79069, м. Львів, вул. Шевченка, 313.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 11 червня 2025 року.

Суддя П. Т. Едер