ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/61/19 Номер провадження 22-ц/814/2409/25Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С.О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Дряниці Ю.В., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Давиденко Катерини Сергіївни на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 березня 2025 року за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні представник ОСОБА_1 адвокат Давиденко К.С. звернулася до суду зі скаргою, де просила визнати відмову приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. про неможливість повернення виконавчих листів стягувачам, оформлену листом за вих. № 34481 від 05.08.2024, неправомірною; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. повернути стягувачу ОСОБА_2 виконавчий лист № 537/4538/19, виданий 03.02.2021 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. повернути стягувачу ТОВ «Дебт Форс» виконавчий лист № 537/5998/18, виданий 03.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. повернути стягувачу ТОВ «Дебт Форс» виконавчий лист № 537/61/19, виданий 27.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області.

На обґрунтування скарги зазначила, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває зведене виконавче провадження № 72980596 від 06.10.2023, до складу якого входять три виконавчі провадження: 1)ВП № 72971685 з примусового виконання виконавчого листа № 537/61/19, виданого 27.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 500809782 від 08.06.2018 у розмірі 64443 грн. 42 коп. та судового збору у розмірі 1762 грн.; 2) ВП № 75247068 з примусового виконання виконавчого листа № 537/5998/18, виданого 03.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 490987590 від 06.06.2018 на загальну суму 67636 грн. 78 коп. та судового збору; 3) ВП № 71388351 з примусового виконання виконавчого листа № 537/4538/19, виданого 03.02.2021 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 428640 грн. за договором позики, укладеним 12.01.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 12.01.2018, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності; встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимогу Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вказала, що 25.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. із заявою про повернення стягувачам виконавчих листів № 537/4538/19 від 03.02.2021, № 5376/5998/18 від 03.05.2019 та № 537/61/19 від 27.05.2018 на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 08.08.2024 ОСОБА_4 , отримав відповідь приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. про неможливість завершення виконавчих проваджень № 72971685, № 75247068, № 71388351 на підставі фактів, викладених у заяві боржника, оскільки під час здійснення зведеного виконавчого провадження № 72980596, на думку приватного виконавця, було встановлено наявність майна, за рахунок якого можливо повністю або частково задовольнити вимоги кредиторів за виконавчими документами. З відмовою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. скаржник не погоджується, вважає таке рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця неправомірними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України та порушують права боржника, оскільки існують обґрунтовані підстави для повернення виконавчих листів стягувачам.

Представник скаржника зазначила, що відповідно до п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Вказала, що відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на нерухоме майно (нерухомість), оформлене в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами, укладеними після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», або за договорами, до яких після дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій. Вважає, що закон було прийнято з метою тимчасового недопущення - на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, примусової реалізації житлових приміщень з подальшим виселенням мешканців з цих житлових приміщень, навіть у випадку наявності судових рішень про звернення стягнення на такі об`єкти. Оскільки на момент відкриття приватним виконавцем Скрипником В.Л. виконавчого провадження № 71388351 з примусового виконання виконавчого листа №537/4538/19 від 03.02.2021 року про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення боргу (а не стягнення грошових коштів за договором позики), воєнний стан в Україні триває, та, відповідно, зупинено дію ст. 41, ст. 47 Закону України «Про іпотеку», є обґрунтовані підстави для повернення виконавчого листа №537/4538/19 від 03.02.2021 року стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що нормами ст.. 41, 47 Закону України «Про іпотеку», дію яких зупинено, не визначено, за яким саме видом забезпечувального зобов`язання (кредит чи позика, процентна чи безпроцентна, суб`єктний склад сторін договору) здійснюється процедура реалізації предмета іпотеки та оформлення результатів електронного аукціону з його реалізації.

За таких обставин вважає недоречним посилання приватного виконавця на те, що укладений договір позики від 12.01.2018, на підставі якого у подальшому укладено договір іпотеки від 12.01.2018, не є споживчим кредитом, оскільки відсутнє будь-яке судове рішення про стягнення грошових коштів, натомість існує рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу. Крім того вважає, що у державного чи приватного виконавця відсутні повноваження здійснювати аналіз чи надавати правову оцінку правовідносинам сторін та встановлювати факти, що мають юридичне значення, з приводу яких вже прийнято судове рішення. Вважає, що про споживчий характер договору позики свідчить той факт, що договір позики був укладений у присутності дружини позичальника ОСОБА_3 , яка підписом підтвердила згоду на укладення договору в інтересах сім`ї. Зазначила, що права стягувача поверненням виконавчого документа порушені не будуть, оскільки право на примусове виконання рішення суду шляхом пред`явлення виконавчого документа до виконання залишається за стягувачем і лише обмежується на певний строк.

Щодо виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів № 537/61/19 від 27.05.2019 та № 537/5998/18 від 03.05.2019 адвокат Давиденко К.С. зазначила, що єдиним джерелом грошових коштів та засобом для існування у боржника ОСОБА_5 є пенсія, яку він отримує на банківський рахунок, що має спеціальний режим використання. Відповідно до п.п. 3 п.10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» припинено звернення стягнення на пенсію. Отже, на думку скаржника, за відсутності коштів, на які на даний час можливо звернути стягнення за виконавчими листами № 537/61/19 від 27.05.2019 та № 537/5998/18 від 03.05.2019 та встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на кошти боржника, враховуючи особливу процедуру звернення стягнення на іпотечне майно, зазначені виконавчі документи також підлягають поверненню стягувачу. З урахуванням викладеного просила скаргу задовольнити.

Стягувачем ОСОБА_2 надано письмові пояснення, в яких ним зазначено, що ОСОБА_1 систематично та умисно порушував договірні зобов`язання перед контрагентами, вводячи їх в оману та не маючи наміру виконувати свої обов`язки, визначені умовами договорів. 30.07.2024 до приватного виконавця Скрипника В.Л. ОСОБА_4 була подана заява, в якій він просив винести постанову про повернення стягувачу виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.02.2021 по справі № 537/4538/19 на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Як встановлено рішенням суду по справі № 537/4538/19 зобов`язання боржника виникли по договору позики (безпроцентною), а не за споживчим кредитом. Договір позики та договір про споживчий кредит є абсолютно різними за своєю правовою природою та за суб`єктним складом, а тому, на його думку, п.5-2 розділу VІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» не може застосовуватися до спірних правовідносин. За викладених обставин вважає скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та просив відмовити у її задоволені.

Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. надано заперечення на скаргу, де вказано, що твердження скаржника є хибними та базуються на невірному застосуванні та трактуванні норм чинного законодавства. Зазначив, що ним, приватним виконавцем, здійснюється виконавче провадження № 71388351 з примусового виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука, виданого 03.02.2021 у справі № 537/4538/19, яким визначено звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Вважає, що для застосування до правовідносин положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2120-IX, яким перебачено зупинення дії статті щодо реалізації предмета іпотеки на електронних торгах, мають існувати одночасно такі обставини: 1) нерухоме майно повинно належати фізичним особам; 2) нерухоме майно повинно бути передано в іпотеку за споживчим кредитом; 3) іпотека має бути оформлена до дня набрання чинності Законом № 2120-IX; 4) до договорів, оформлених до дня набрання чинності Законом № 2120-IX, не вносились зміни за погодженням сторін в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій. Разом з цим, укладений Договір позики від 12.01.2018, на підставі якого в подальшому укладено Договір іпотеки від 12.01.2018 та прийнято судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі № 537/4538/19, не стосується споживчого кредиту, а відповідно і встановлений на період воєнного стану мораторій щодо реалізації предмета іпотеки на електронних торгах не розповсюджується на нерухоме майно, на яке було звернуто стягнення за рішенням суду у справі № 537/4538/19. Посилання скаржника на згоду його дружини під час укладення договору позики від 12.01.2018, на думку виконавця, не може бути достатньою підставою для висновку, що даний договір є споживчим, позаяк умови для віднесення того чи іншого договору до ознак споживчого кредитування встановлює Закон № 1734-VIII. Враховуючи вищевикладене вважає, що вимоги скаржника щодо завершення виконавчого провадження № 71388351 (повернення виконавчого документа стягувачу) є безпідставними. Щодо доводів скаржника про завершення виконавчих проваджень № 72971685 та № 75247068 зазначив, що твердження боржника про начебто відсутність чи недостатність майна (коштів) не може бути достатньою підставою для припинення виконання судових рішень, які набрали законної сили. Більш того, враховуючи те, що боржником в порушення пункту 3 частини 5 статті 19 Закону № 1404-VIII так і не було надано виконавцю декларацію про доходи та майно, такі твердження скаржника, на його думку, наразі є, як мінімум, передчасними і нічим не обґрунтованими. Зазначив, що зі змісту скарги вбачається, що права боржника начебто «порушуються» виконанням судових рішень, які набрали законної сили, при цьому виконавчі провадження №№ 72971685, 75247068, які здійснюються на виконання судових рішень, набрали законної сили, а тому боржник, на його думку, діє вочевидь недобросовісно та зловживає правами, враховуючи, що з моменту набрання рішеннями законної сили (травень 2019 року) останнім не вживаються жодні заходи, направлені на виконання судових рішень. Крім цього вважає, що, припинення здійснення виконання судових рішень знівелює право стягувача законно очікувати на фактичне виконання рішення суду, яке ухвалене на його користь. З урахуванням викладеного просив відмовити у задоволенні скарги.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 березня 2025 року у задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця округу Полтавської області Скрипника В.Л. було відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 адвокат Давиденко К.С. та подали апеляційну скаргу, в якій прохають скасувати ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 березня 2025 року та прийняти нову постанову, якою скаргу задовольнити.

Зокрема вказує, що не погоджується, вважає, що зазначена ухвала суду першої інстанції постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а також при невірному та недостатньому з`ясуванні фактичних обставин справи, без достовірності встановлення та з`ясування шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у цій справі.

Крім того, зазначає, що момент відкриття приватним виконавцем Скрипником В.Л. виконавчого провадження № 71388351 з примусового виконання виконавчого листа №537/4538/19 від 03.02.2021 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, воєнний стан в Україні триває, та, відповідно, зупинено дію ст. 41, ст. 47 Закону України «Про іпотеку», якими визначено процедуру реалізації предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду та оформлення результатів електронного аукціону з реалізації предмета іпотеки.

Акцентує увагу суду, що є обґрунтовані підстави для повернення виконавчого листа №537/4538/19 від 03.02.2021 року стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Стверджує, що судом першої інстанції не було враховано того, що головною умовою для застосування ст.ст. 41, 47 Закону України «Про іпотеку» є наявність судового рішення, яким задоволено позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, незалежно від виду забезпечувального зобов`язання та його суб`єктного складу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 прохає у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, а рішення суду залишити без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представник заявника, інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися..

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст.374ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволені позову, суд виходив з того, що скаржником не доведено, що у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення (крім пенсійних виплат). Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження приватним виконавцем проводяться заходи на встановлення майна та коштів боржника ОСОБА_1 . Доводи скаржника щодо порушення його прав здійсненням приватним виконавцем заходів із розшуку майна та коштів, на які можливо звернути стягнення, є необґрунтованими. Крім того, на думку суду, що доводи заявника щодо неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки під час воєнного стану не гуртуються на чинному законодавстві.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції», заява № 18357/91, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває зведене виконавче провадження № 72980596, до складу якого входять:

- виконавче провадження № 71388351 (відкрито постановою приватного виконавця від 27.03.2023) з примусового виконання виконавчого листа № 537/4538/19, виданого 03.02.2021 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 428640 грн. за договором позики, укладеного 12.01.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , на предмет іпотеки за договором іпотеки від 12.01.2018, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області і зареєстрованого в реєстрі за номером 173 на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області 18.10.2000 з встановленням способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

- виконавче провадження 72971685 (відкрито постановою приватного виконавця від 06.10.2023) з примусового виконання виконавчого листа № 537/61/19, виданого 27.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 500809782 від 08.06.2018 у розмірі 64443 грн. 42 коп. та судового збору у розмірі 1762 грн.

- виконавче провадження №75247068 (відкрито постановою приватного виконавця від 07.06.2024) з примусового виконання виконавчого листа № 537/5998/18, виданого 03.05.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс» (який є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал», який, у свою чергу, був правонаступником акціонерного товариства «Альфа Банк») заборгованості по кредитному договору № 490987590 від 06.06.2018 на загальну суму 67636 грн. 78 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 54391 грн. 27 коп., заборгованості по відсоткам 10845 грн. 51 коп., штрафу 2400 грн.

Матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що 25.07.2024 боржник ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. із заявою, де просив : винести постанову, якою на підставі п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернути стягувану виконавчий лист № 537/4538/19, виданий Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області; винести постанови, якими повернути стягувачам виконавчий лист № 537/5998/18, виданий Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, та виконавчий лист № 537/61/19.

Листом від 05.08.2024 року приватний виконавець Скрипник В.Л. повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для задоволення заяви боржника.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина 3 статті 451 ЦПК України).

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язки і права виконавців, в тому числі пунктом 6 частини 3 передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави повернення виконавчого документа стягувачу. Однією з підстав є встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Однак, як слідує з даної статті застосування даного положення передбачає відкриття виконавчого провадження та подальше встановлення наявності чи відсутності обставин визначних статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі пунктом 9 частиною 1 цієї статті.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що укладений договір позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 12.01.2018 року не є споживчим кредитом, оскільки суб`єктом, який має право укладати договори про споживчий кредит, є виключно банк або інша фінансова установа.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку відмова ОСОБА_1 приватним виконавцем у повернені стягувачу ОСОБА_2 виконавчого листа №537/4538/19, оформлена листом за вих. №34481 від 05.08.2024, не є неправомірною та не порушує права боржника ОСОБА_1 , оскільки останнім не було надано приватному виконавцю декларація про доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, подана не була. Скаржником не доведено, що у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення (крім пенсійних виплат).

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Давиденко Катерини Сергіївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 03 червня 2025 року.

Головуючий суддя : _______________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________С.Б. Бутенко ____________________ Ю.В.Дряниця