ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.,

при секретарі Власенку Д.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

інші учасники справи не з`явилися,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сьома київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

26 листопада 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа - Сьома київська державна нотаріальна контора (далі - держнотконтора), про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позовну заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що він та відповідач є рідними братом та сестрою. За життя їх батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули у власність таке нерухоме майно: по 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , кожен; земельну ділянку, площею 0,28 га, розташовану на АДРЕСА_2 .

Указує, що батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя склав заповів, яким заповів свою частку в квартирі на користь відповідача. Однак на інше нерухоме майно заповіт не складав. Після смерті батька із заявами про прийняття спадщини до держнотконтори звернулися: він та мати як спадкоємці першої черги за законом, сестра як спадкоємець за заповітом.

Держнотконтара видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частини з 71/100 частини, що становить 71/300 частки квартири АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку спадкоємці (позивач та його мати) не змогли, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на майно.

Мати ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя склала заповіт на все належне їй майно на його ім`я.

Позивач указує, що після смерті матері звернувся до держнотконтори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом. До спадкового майна увійшло нерухоме майно: 1/3 частини з 71/100 частини, що становить 71/300 частки квартири АДРЕСА_1 , 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,28 га, розташованої на АДРЕСА_2 .

Оскільки у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів, державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом.

ОСОБА_1 просив суд:

- визнати за ним право власності на 1/3 частини з 71/100 частини, що становить 71/300 частки квартири АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 ;

- визнати за ним право власності на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,28 га, розташованої на АДРЕСА_2 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яку остання успадкувала шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, однак не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом;

- визнати за ним право власності на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,28 га, розташованої на АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Пояснив суду, що дійсно його сестра є інвалідом ІІІ групи, однак вона не довела, що є непрацездатною та має обов`язкову частку у спадщині.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача пояснила, що відповідач є непрацездатною особою, у листопаді 2010 року їй встановлено групу інвалідності тому у неї наявне право на спадкування обов`язкової частки майна, незалежно від заповіту. Обов`язкова частка ОСОБА_2 у спадковому майні після смерті матері становить 71/1200 частки квартири та 5/12 частки земельної ділянки.

ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи

? 16 грудня 2024 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, задоволено клопотання та витребувано спадкові справи (том 1, а.с.48-50);

? 13 лютого 2025 року надійшли копії спадкових справ щодо майна померлого ОСОБА_4 та померлої ОСОБА_5 (том 1, а.с. 70-123);

? 12 березня 2025 року прокольною ухвалою головуючого судді закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті(т. 1, а.с.142-144).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд, вислухавши сторони, представника відповідача, вивчивши подані сторонами та витребувані судом докази, у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом установлено, що батьками ОСОБА_1 є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.13).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. 14).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).

Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 листопада 1995 року АТ «Київський м`ясокомбінат», 71/100 частка квартири АДРЕСА_1 , належить на праві часткової власності: ОСОБА_5 1/3 частки, ОСОБА_4 1/3 частки, ОСОБА_2 1/3 частки (а.с.16-17).

Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю, виданого 28 квітня 1999 року, земельна ділянка площею 0,28 га, розташована на АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, для підсобного господарства, передана у приватну власність ОСОБА_4 (а.с.18).

Зі спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.70-106) встановлено:

- 17 серпня 2000 року державним нотаріусом посвідчено заповіт, яким ОСОБА_4 заповів ОСОБА_2 належну йому на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 ;

- батьками ОСОБА_2 є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- ОСОБА_4 та ОСОБА_5 28 червня 1963 року уклади шлюб;

- 17 жовтня 2006 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 ;

- ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 ;

- ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 ;

- 19 жовтня 2006 року зареєстровано спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;

- 19 вересня 2007 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, а саме 71/300 частини квартири АДРЕСА_1 ;

- у червні 2024 року ОСОБА_1 державним нотаріусом роз`яснено, що померлий залишив заповіт на квартиру не на його користь, а на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок, незавершений будівництвом, йому необхідно надати правовстановлюючі документи;

- у липні 2024 року державний нотаріус винесла постанову, якою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,28 га, розташовану на АДРЕСА_2 , з тих підстав, що державному нотаріусу не надано документ, який підтверджує право власності померлого на вказану земельну ділянку.

Зі спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с.107-128) встановлено:

- 02 квітня 2019 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 все її майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося;

- 01 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 ;

- 01 серпня 2020 року у Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ;

- ОСОБА_2 , згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 24 лютого 2020 року (повторно), встановлена ІІІ група інвалідності загального захворювання;

- 20 лютого 2024 року державний нотаріус роз`яснила ОСОБА_1 , що оскільки оригінал правовстановлюючого документу на частку в квартирі знаходиться у ОСОБА_2 , яка його не надає, то між спадкоємцями існує спір про право, який слід вирішити в суді.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 607/24365/19, від 08 грудня 2021 року у справі №552/3281/20.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

Суд установив, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 , її донька ОСОБА_2 була непрацездатною особою (особа з інвалідністю ІІІ групи), тому дійшов висновку, що ОСОБА_2 входила до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 , згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України.

Встановлено, що частка матері на квартиру становить 71/300.

71/600 / 2 = 71/1200 - обов`язкова частка ОСОБА_2 на квартиру після смерті матері ОСОБА_5 .

Таким чином, частка ОСОБА_1 на квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 складає 213/1200.

Після смерті ОСОБА_4 його земельну ділянку успадковують: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 ,. ОСОБА_1 у рівних частках, тобто по 1/3 частини кожен.

Після смерті ОСОБА_5 діти успадковують 1/3 частини земельної ділянки, із яких: ОСОБА_2 має обов`язкову частку у майні, яка складає 1/12 частки, ОСОБА_1 спадкує за заповітом і його частка становить1/4 від частки матері.

Після смерті обох батьків частка ОСОБА_1 на земельну ділянку становить 7/12 частки.

Після смерті обох батьків частка ОСОБА_2 на земельну ділянку становить 5/12.

Таким чином, ОСОБА_2 , як непрацездатна донька спадкодавця, успадкувала обов`язкову частку у спадковому майні після смерті матері, що узгоджується з положеннями частин третьої і п`ятої статті 1268 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 у строк, встановлений законом звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , однак йому відмовлено лише з підстав відсутності правовстановлюючих документів, за ним слід визнати право власності на 7/12 частини земельної ділянки, розташованої у Київській області, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері та у порядку спадкування за законом після смерті батька, та право власності на 213/1200 частини квартири, розташованої у м. Києві у порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

При цьому суд спростовує доводи позивача про те, що сестра не довела, що є непрацездатною особою, що дає їй право на обов`язкову частку у спадковому майні, оскільки такий статус ОСОБА_2 підтверджено довідкою МСЕК про встановлення групи інвалідності.

ОСОБА_2 має статус непрацездатного громадянина відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додаткових підтверджень ця обставина не потребує.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 48, 81, 89, 92, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп: НОМЕР_1 ) право власності на 213/1200 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп: НОМЕР_1 ) право власності на 7/12 частки земельної ділянки, площею 0,28 га, що розташована по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 та в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.06.2025.

Суддя Ю.С.Мицик