Справа № 386/484/24
Провадження № 2/386/256/24
15 квітня 2025 року селище Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Гут Ю. О.
з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В...,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог-приватний нотаріус Голованівського районного округу Кіровоградської обласної Захаренко Вадим Володимирович, про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог-приватний нотаріус Голованівського районного округу Кіровоградської обласної Захаренко Вадим Володимирович, про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним, шляхом направлення позову засобами поштового зв`язку, який надійшов до суду 22.04.2024.
03.06.2024 постановлено ухвалу суду про залишення позову без руху.
Ухвалою суду від 15.07.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 14.11.2024 підготовче засідання в справі закрите, та призначено справу до розгляду по суді.
Позивач та його представник ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі та без участі позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явились, представник відповідача подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази та матеріали позовної заяви, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування земельної ділянки від 22 червня 2020 року ОСОБА_5 (Дарувальник) подарувала, а ОСОБА_3 (Обдаровувана) прийняла в дарунок земельну ділянку площею 2,000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Лебединської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, кадастровий номер 352148200:02:000:0599, який посвідчений приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренко В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 563.
Згідно п. 3 зазначеного договору, земельні ділянка, що є предметом цього договору, належить ОСОБА_6 , на праві особистої приватної власності, набута нею самостійно в порядку реалізації права на безоплатну приватизацію на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер: 3116366 виданого 30 квітня 2013 року, ОСОБА_7 , державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області.
Відповідно до заповіту посвідченого приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренко В.В. 22.06.2020 та зареєстровано в реєстрі за № 563, ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3 належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,49 га, для ведення товарного селянського виробництва, розташовану на території Лебединської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лебединка Голованівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі сільськогосподарського призначення (пункт а) частини першої статті 19 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
У пункті а) частини третьої статті 22 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до частини першої статті 81 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
У пункті 15 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) вказано, що до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, не допускається: а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, визначивши особливості обігу земель державної та комунальної власності і земель товарного сільськогосподарського виробництва. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).
З огляду на наявні докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що земельна ділянка, яка належала продавцю за договором дарування ОСОБА_5 , отримана останньою безоплатно, тобто, у порядку приватизації, а не в порядку виділення в натурі (на місцевості), про що свідчить пункт 3 оспорюваного договору, а також інформація, яка міститься в довідці від 27.11.2024за № 2710/290/24, виданої Начальником відділу Головного Управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Відділ № 1, не підпадає під дію мораторію, встановленого пунктом 15 Перехідних положень ЗК України, оскільки цими положеннями чітко визначено про земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства виділені в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв). Тому спірна земельна ділянка могла бути предметом договору купівлі-продажу.
Суд відхиляє посилання позивача та його представника на те, що земельна ділянка не могла бути об`єктом цивільно-правових угод, оскільки діяв мораторій на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Натомість на земельні ділянки, отримані в наслідок приватизації або за цивільно-правовими угодами, дія мораторію не розповсюджувалась.
Спірна земельна ділянка не була отримана в ході приватизації земель сільськогосподарських підприємств та не використовувалась для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Інших доказів які б свідчили про зворотнє позивачем не надано.
Перевіряючи доводи позивача про недійсність договору дарування земельної ділянки від 22 червня 2020 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , суд вважає, що відсутні обставини, які б свідчили про нікчемність зазначеного правочину. У пункті 15 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_5 набула права власності на спірну земельну ділянку, яка призначені для ведення особистого селянського господарства у порядку приватизації, а не в порядку її виділення в натурі (на місцевості) як власнику земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства. У зв`язку з цим встановлена у пункті 15 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) заборона не поширюється на відчуження спірної земельної ділянки, зокрема, шляхом укладення між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 договору дарування.
Зазначений висновок також міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року, справа № 243/2499/20.
Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За загальними правилами доказування, визначеними статями12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування відповідачем.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 12, 13, 60, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог-приватний нотаріус Голованівського районного округу Кіровоградської обласної Захаренко Вадим Володимирович, про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним.
Судові витрати покласти на рахунок позивача.
Місце проживання позивача ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 ;РНОКПП НОМЕР_3 .
Місце проживання відповідача ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 .
Місце знаходження третьої особи приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Захаренка Вадима Володимировича: АДРЕСА_3 .
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення: 24 квітня 2025 року.

Суддя: Гут Ю. О.