Справа № 276/797/25
Провадження по справі №2/276/463/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.,

з участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в приміщенні суду в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкове майно складається з житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Даний будинок належав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після якого прийняв, але не оформив своїх спадкових прав його батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщину після померлого позивач прийняв, так як був зареєстрований з померлим за однією адресою на момент його смерті. 07 лютого 2025 року він звернувся до приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Косинського С.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 за №10/2025. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса, після ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями за законом на все майно померлого є : дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в 1/3 частці, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в 1/3 частці та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в 1/3 частці.

Позивач просить суд визнати за ним, право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , спадщину після якого прийняв, але не оформив своїх спадкових справ його померлий батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 13.05.2025 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивач до суду подав заяву, де просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі до суду подали заяви, де просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11 січня 2017 року ( а.сп.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 27 грудня 2022 року ( а.сп.10).

Позивач є сином ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 11).

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №80126133 від 17.02.2025 року слідує, що до майна ОСОБА_5 заведено спадкову справу №82/17 (а.сп.13).

Згідно листа приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Косинського С.О. від 17.02.2025 за №10/01-16, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийняв, але не оформив спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (згідно матеріалів спадкова справа 82/2017, заведеної нотаріусом Косинським С.О). Окрім того, після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа за 10/2025, спадкоємці по даній справі за законом на все майно померлого є: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в 1/3 частці; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,. в 1/3 частці та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в 1/3 частці (а.сп.12).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Хорошівської селищної ради №557 від 19.03.2025 слідує, що разом із спадкодавцем ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 на день його смерті і шість місяців потому : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - дружина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 -син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 -син ( а.сп.24).

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті свого батька, ОСОБА_5 , про що свідчить лист приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Косинського С.О. від 17.02.2025 за №10/01-16.

Крім того, ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом першої черги після смерті батька, ОСОБА_4 , постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, в силу положень статті 1268 ЦК України.

На звернення позивача щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Косинського С.О. від 17.02.2025 за №10/01-16.

Із довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №12 від 05.02.2025 року слідує, що право власності на нерухоме майно, що знаходиться в АДРЕСА_1 не зареєстровано ( а.сп.25).

Разом з тим, відповідно до довідки виконавчого комітету Хорошівської селищної ради №991 від 2024 року, згідно запису погосподарської книги №05 на 2021-2024 роки, особового рахунку № НОМЕР_4 житловий будинок, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , рахується за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 ( а.сп.26).

Зазначене також підтверджується копією погосподарської книги за 2021-2025 роки, в якій наявні відомості про те, що головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 ) є ОСОБА_5 (а.сп.27).

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 27.12.2024 року виготовлено на ім`я ОСОБА_2 . Згідно з технічним паспортом вказаний будинок було споруджено в 1965 році ( а.сп.16-25).

Відповідно до звіту про оцінку майна №250311/09-л вартість житлового будинку з господарськими будівлями, загальною площею 67,5 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 становить 68918 гривень ( а.сп.28-29).

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону України права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві Юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом, прийняв спадщину, за його заявою заведено спадкову справу до майна померлого ОСОБА_4 , однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськимим будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , позивач не може оформити свої спадкові права. У свою чергу, вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав померлому ОСОБА_5 , спадщину після якого прийняв, але не оформив своїх спадкових прав батько позивача ОСОБА_4 , про що свідчать записи у погосподарській книзі, відомості з селищної ради, а також технічна документація на нерухомість.

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на 1/3 частину на житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться в АДРЕСА_1 буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги, що також визнаються у повному обсязі відповідачами, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 200, 206, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та належали ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , спадщину після якого прийняв, але не оформив своїх спадкових справ ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Суддя А.М.Збаражський