СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/750/24
Провадження № 2/306/32/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого - судді Уліганинця П.І.

за участю секретаря судового засідання Олефір А.О.

представника позивача Артимича М.М.

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Свалява цивільну справу за позовом представника ПАТ АБ «Укргазбанк» - Артимича М.М. до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - приватний нотаріус Свалявського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся з названим позовом посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №43/08МК від 27.05.2008 р. відповідно до якого відповідачу надано кредит у формі невідновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 1 000 000 доларів США на строк з 27.05.2008 р. по 26.05.2023 р. Згодом, 15.09.2008 р. до згаданого договору внесено зміни до загальної суми кредитної лінії до 1 300 000 доларів США. Зазначає, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за вищевказаним договором, позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. За час здійснення виконавчого провадження приватним виконавцем, з метою виявлення майна, яке могло бути набуте дружиною боржника ( ОСОБА_1 ) встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,1905 га, кадастровий номер :04:002:0281, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказана земельна ділянка набута ОСОБА_3 на підставі договору дарування укладеного між відповідачами, серії №611 від 21.04.2021 року.

Зазначає, що рішенням Свалявського районного суду від 17.01.2020р. у справі №306/2120/19 позовні вимоги позивача до відповідача ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі.

Позаяк вищезгаданий договір дарування укладено за час апеляційного перегляду вищевказаного рішення, згадана обставина, на думку позивача свідчить про фіктивність даного правочину, з метою уникнення стягнення на належне ОСОБА_1 майно.

Посилаючись на вимоги ст. 203, 215, 234 ЦК України, вважає, що оспорюваний договір має ознаки фраудаторності, оскільки вчинений сторонами з метою уникнення у майбутньому відповідальності дарувальника (відповідача) за невиконання кредитних зобов`язань.

У поданому відзиві представник відповідача ОСОБА_1 , щодо задоволення позову заперечив, зазначивши, що на момент укладення оспорюваного договору дарування, будь-які юридичні застереження щодо предмету дарування земельної ділянки були відсутні і ОСОБА_1 був вправі розпорядитися належною йому земельною ділянкою на власний розсуд (а.с.108-116).

У відповіді на відзив позивач спростовує твердження представника відповідача, наголошуючи на тому, що відповідачі, будучи обізнаними про наявність негативного для них рішення суду, передбачаючи настання відповідних наслідків, уклали фіктивний правочин (а.с.127-129).

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 10.04.2024 р. задоволено частково заяву представника позивача про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1905 га, кадастровий номер :04:002:0281, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , із забороною її відчуження та розпорядження (а.с.58-59).

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позові та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що відповідач ОСОБА_3 на даний час перебуває закордоном, щодо задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, ствердивши, що як у ОСОБА_1 був намір подарувати, так і у ОСОБА_3 був намір прийняти у подарунок дану земельну ділянку і волевиявлення останніх, юридично, жодним чином не обмежувалося.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до кредитного договору №43/08МК від 27.05.2008р. та внесених до нього змін від 15.09.2008р. відповідач ОСОБА_1 отримав від позивача кредитну лінію на загальну суму 1 300 000 доларів США (а.с.5-9).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 12.03.2024 р., відповідачі зареєстрували між собою шлюб 25.10.2013 року (а.с.26-27).

За відомостями з Державного реєстру речових прав, 21.04.2021 р., ОСОБА_3 , на підставі договору дарування серія №611 від 21.04.2021р., набула право власності на земельну ділянку площею 0,1905 га, кадастровий номер :04:002:0281, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 (а.с.28-29).

За приписами ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема - визнання правочину недійсним.

Статтею 215 вищезгаданого кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, передбачених частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За загальними засадами цивільного законодавства, зазначеними у ст. 3, ст.13 ЦК України дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб… Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як убачається з ч. 3 ст. 215 ЦК України оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

За правовим змістом згаданої норми закону для визнання правочину фіктивним, необхідне встановлення наявності умислу в усіх сторін правочину. Саме собою невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

У постановах ВС КЦС від 09.08.2024 року у справі № 361/155/21 (провадження № 61-3612св24), від 29.06.2022 року у справі № 750/11492/19 (провадження № 61-4044св21) вказано, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

Як убачається з мотивувальної частини наявного в матеріалах справи рішення Свалявського районного суду від 17.01.2020 року, та постанови Закарпатського апеляційного суду від 16.11.2021 року, у забезпечення зобов`язань за укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 кредитним договором №43/08МК від 27.05.2008р. в іпотеку передано готельний комплекс загальною площею 1550,6 квадратних метрів та земельну ділянку, площею 0,2291 га для його обслуговування (а.с.13-21).

Ураховуючи викладене, оспорюваний договір дарування ознак фраудаторного не має, так як поручителем боржника було передано майно, за рахунок якого відповідач ОСОБА_1 міг відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором, тому права позивача щодо погашення боргу були повністю захищені.

Таким чином, оспорюваний договір дарування не був вчинений на шкоду позивачу, а був спрямований на настання реальних правових наслідків, які ним обумовлювалися.

Вищезгадане узгоджується з правовими висновками, викладеними у Постанові ВС КЦС від 26 лютого 2025 року (справа №711/494/24, провадження №6112512св24).

За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.

Щодо заявленого представником відповідача попереднього розрахунку суми судових витрат у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. суд констатує наступне ( а.с. 116).

За п. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За ст. 158 ЦПК України у випадку … ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 15, 16, 203, 215, 234, 717 ЦК України, ст. 141, 158, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову представника ПАТ АБ «Укргазбанк» - Артимича М.М. до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - приватний нотаріус Свалявського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. про визнання правочину недійсним відмовити.

Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Свалявського районного суду від 10.04.2024 року скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець

06.06.2025року