Справа № 129/1053/25
Провадження № 2/131/192/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання Чех Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що 22 лютого 2020 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у справі. Від шлюбу позивач та відповідач не мають неповнолітніх дітей.

Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні характери, психологічну несумісність та різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Позивач і відповідач не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету і не живуть однією сім`єю, протягом тривалого часу не проживають разом. Подальше сімейне життя є неможливим, оскільки шлюб існує лише формально. Примирення та збереження шлюбу між сторонами є неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з початком війни, а саме з лютого 2022 року.

Зважаючи на вище вказане, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, відновити їй дошлюбне прізвище " ОСОБА_3 ", стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір та витрати на правову допомогу.

Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідачем у визначений судом строк заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву суду не надано.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного провадження у відсутність сторін на підставі наявних у справі письмових доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Так, судом встановлено, що 22 лютого 2020 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 201. Дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 . (а.с. 8).

Спільне життя у сторін не склалось, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує лише формально, а подальше його збереження є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам сторін.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік, за змістом ст. 55 СК України, зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе та недоцільне, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Згідно квитанції ID 1872-2590-9624-1805 від 23.03.2025, позивачем сплачено в якості судового збору грошову суму у розмірі 1211,20 гривень.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звернулася до суду з позовом за допомогою підсистеми «Електронний суд». Враховуючи положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору, що підлягає сплаті у даному випадку зменшується з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про судовий збір" визначено ставки судового збору, відповідно до яких за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211,20 грн.

Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що перевищує належний розмір збору 968,96 грн (1211,20 х 0,8=968,96) на 242,24 грн. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн, а надмірно сплачену суму в розмірі 242,24 грн слід повернути позивачу з державного бюджету

Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Представником позивача адвокатом Соболь Ю.П. в позовній заяві заявлено про витрати на правову допомогу в розмірі 8500,00 грн. Зазвичай, за надання правової допомоги гонорар сплачується авансом в безготівковій формі на розрахунковий або картковий рахунок адвоката.

Однак, доказів того, що ОСОБА_1 було здійснено оплату вказаних послуг суду не надано. Таким чином, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 141, 142, 200, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 22 лютого 2020 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 201.

Відновити ОСОБА_1 дошлюбне прізвище ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір в розмірі 242 (двісті сорок дві) грн 24 коп. згідно квитанції ID 1872-2590-9624-1805 від 23.03.2025, АТ ТАКСОМБАНК.

В задоволенні стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу відмовити.

Копію цього рішення невідкладно надіслати сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2

Суддя: