Справа №524/3554/24
Провадження №2/524/168/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла прабабуся позивача ОСОБА_3 .. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку квартири АДРЕСА_1 , яка не була прийнята спадкоємцями. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 - дідусь ОСОБА_5 , який був сином ОСОБА_3 ..

Позивач вже більше 10 років проживає в квартирі АДРЕСА_1 , добросовісно та відкрито володіє майном.

З цих підстав, вважає, що відповідно до ст. 344 ЦК України має право на визнання за нею права власності за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області зазначила, що аналізуючи зміст позовної заяви відповідач дійшов висновку, що позивач фактично вважає спадщиною майно, на яке просить визнати право власності за набувальною давністю. Таким чином, позивач нівелює дві різні підстави набуття права власності: набуття права власності в порядку спадкування та набуття права власності за набувальною давністю.

Відповідач вказав, що протягом всього часу проживання позивача у відповідній квартирі їй було відомо про відсутність у неї підстав для набуття права власності на іншу частину відповідного об`єкту нерухомого майна, а саме на 1/2 частину квартири, зареєстровану на праві спільної сумісної власності та належну ОСОБА_3

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звертала увагу на те, що позивачу був відомий власник нерухомого майна.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

30.08.2024 закрито підготовче провадження.

18.11.2024, 11.02.2025, 14.04.2025 постановлено ухвалу про витребування доказів.

УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням від 31.05.1993 №1239/1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією запису акту про смерть №1783 від 08 серпня 1994 року.

Відомості про заведення спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 відсутні.

Станом на 08 серпня 1994 року в квартирі АДРЕСА_1 значились зареєстрованими: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

25 лютого 2013 року на підставі свідоцтва про право на спадщину №37 було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №221419665 від 25.08.2020(а.с.23).

НОРМИ ПРАВА

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

В ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції від 18.07.1963(яка була чинною на момент смерті ОСОБА_3 )(далі ЦК УРСР) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В ст. 529, 530 ЦК УРСР визначено, що При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

У справі № 910/17274/17 Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Касаційного цивільного суд у складі Верховного Суду щодо умов набуття права власності за набувальною давністю, визначивши, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. Натомість добросовісним є володіння, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Така добросовісність має існувати саме на момент заволодіння особою чужим майном.

Відсутність добросовісності під час заволодіння особою спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 Цивільного кодексу України.

Отже, володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння як ознаки набувальної давності за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Оцінюючи підстави позову та надані позивачем докази на обґрунтування позовних вимог суд враховує те, що в судовому засіданні 18.11.2024 позивач зазначила, що після закінчення навчання в 2015 році вона почала знову проживати у квартирі АДРЕСА_1 . Вказані обставини також підтверджуються показаннями допитаних судом свідків, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Отже, на момент звернення до суду, 03 квітня 2024 року, 10 річний строк володіння нерухомим майном не сплив.

Такі висновки, на переконання суду, не спростовуються і посиланням позивача та її представника на ч. 2 ст. 344 ЦК України, оскільки: по-перше, позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , а не ОСОБА_3 , як зазначено у позовній заяві; по-друге, за життя ОСОБА_4 була титульним власником майна, квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності; по-третє, положення ч. 1 ст. 366 ЦК України містять вимогу щодо безперервності володіння нерухомим майном. В свою чергу і позивач, і допитані свідки зазначили, що після смерті ОСОБА_4 до 2015 році ОСОБА_1 у спірній квартирі не проживала.

Крім того, на переконання суду не дотримана позивачем і вимога щодо добросовісності, оскільки з матеріалів справи і з пояснень позивача вбачається, що останній було відомо про відсутність у неї права на спадкування спірної 1/2 частини квартири після смерті ОСОБА_3 , оскільки власником вказаної частки була її прабабуся, а відтак і підстав для набуття права власності на частку квартири.

Суд відзначає, що у ЦК УРСР законодавець, на відміну від ЦК України та існування конструкції «відумерлої спадщини», передбачав автоматичний перехід спадщини за правом спадкоємства до держави. Будь-яких дій щодо прийняття спадщини держава не здійснювала. Держава при існуванні юридичних фактів, визначених пунктами 1-5 частини першої статті 555 ЦК УРСР, завжди приймала спадщину і не могла від неї відмовитися. Оскільки держава не мала права відмовитися від прийняття спадщини, то у випадку, коли спадкоємці за законом або за заповітом не прийняли спадщину або відмовилися від спадщини, спадщина вважалася прийнятою державою.

Так, відповідно до п. 5 ч.1 ст. 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_3 спадщина не була прийнята її спадкоємцями, а ОСОБА_4 не мала права спадкування майна померлої ОСОБА_3 , суд вважає, що право власності на частку квартири АДРЕСА_1 перейшло до держави автоматично на підставі ст. 555 ЦК УРСР.

За наведених обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісність і безперервність. В свою чергу відкритість користування цим майном не є достатньою підставою для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України, оскільки за змістом вищенаведених статей 524, 555 ЦК Української РСР спадкове майно ОСОБА_3 перейшло до держави.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні позову, а судові витрати покладає на позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.05.2025

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ