Провадження № 2/357/276/25
04 червня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя Цукуров В. П.,
секретар судового засідання Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації
Зміст позовних вимог. Рух справи.
У грудні 2024 року Товариство з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» (далі «Позивач») звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до ОСОБА_1 (далі «Відповідач») про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначив наступне.
17.01.2023 року між ТДВ «Експрес Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Автологістична Компанія» (далі за текстом Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.23.2732409 (далі Договір страхування). Строк дії Договору страхування з 17.01.2023 року по 16.01.2024 року, страхова сума 853712,00 грн. Даним Договором було застраховано ТЗ «Mercedes-Benz Sprinter 513 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . Франшиза за Договором страхування 0% (0,00 грн.).
Договором №208.23.2732409/1 про заміну Сторони у зобов`язанні до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №208.23.2732409 від 17.01.2023 року було замінено Первісного страхувальника - ТОВ «Українська Автологістична Компанія» на Нового страхувальника Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Граніт Інвест».
08.01.2024 року о 14:40 год. в Дніпропетровській області Новомосковський районі, автошлях М30, 1015 сталася дорожньо-транспортна пригода: водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Land Rover Defender», д.н.з. НОМЕР_3 не врахував дорожньої обстановки, погодні умови, не вибрав безпечну швидкість руху внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на відбійник після чого автомобіль продовжив самовільний рух та здійснив зіткнення з застрахованим автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 513 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.02.2024 року у справі №183/742/24, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу.
Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.02.2024 року у справі №183/740/24 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності іншого учасника ДТП ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
24.01.2024 року до Позивача звернувся власник транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 513 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 із заявою про проведення виплати страхового відшкодування для відновлення автомобіля на розрахунковий рахунок СТО Філія «Автосалон Мерседес» Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» (надалі - Філія «Автосалон Мерседес» ПрАТ «Дніпропетровськ-Авто»).
Указану суму було сплачено на рахунок ремонтної організації у відповідності до платіжної інструкції № 68816407 від 11.03.2024 року.
Отже, ОСОБА_1 є відповідальним за збитки заподіяні автомобілю ««Mercedes-Benz Sprinter 513 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 .
Із посиланням на ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 213683,40 гривень та судовий збір у сумі 2422,40 гривень.
07.02.2025 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 198).
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 202-203).
У судове засідання відповідач не з`явився про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином (а.с. 200, 209, 214). Про причини неявки не повідомив, відзиву або будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило.
Згідно з ст. ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
17.01.2023 року між ТДВ «Експрес Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська Автологістична Компанія» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 208.23.2732409. Строк дії Договору страхування з 17.01.2023 року по 16.01.2024 року, страхова сума 853712,00 грн. Даним Договором було застраховано ТЗ «Mercedes-Benz Sprinter 513 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . Франшиза за Договором страхування 0% (0,00 грн.) (а.с. 28-30, 31-32, 33-39, 42-43).
Договором №208.23.2732409/1 про заміну Сторони у зобов`язанні до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №208.23.2732409 від 17.01.2023 року було замінено Первісного страхувальника - ТОВ «Українська Автологістична Компанія» на Нового страхувальника Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Граніт Інвест» (а.с.40-41).
08.01.2024 року о 14:40 год. в Дніпропетровській області Новомосковський районі, автошлях М30, 1015 сталася дорожньо-транспортна пригода: водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Land Rover Defender», д.н.з. НОМЕР_3 не врахував дорожньої обстановки, погодні умови, не вибрав безпечну швидкість руху внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на відбійник після чого автомобіль продовжив самовільний рух та здійснив зіткнення з застрахованим автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 513 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.02.2024 року у справі №183/742/24, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу (а.с. 46-47, 48-50).
Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.02.2024 року у справі №183/740/24 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності іншого учасника ДТП ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 51-53).
24.01.2024 року до Позивача звернувся власник транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 513 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 із заявою про проведення виплати страхового відшкодування для відновлення автомобіля на розрахунковий рахунок СТО Філія «Автосалон Мерседес» Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровськ-Авто» (а.с. 44-45).
Указану суму було сплачено на рахунок ремонтної організації у відповідності до платіжної інструкції № 68816407 від 11.03.2024 року (а.с. 179).
Норми права, якими керується суд, розглядаючи дану справу.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.
Крім того, суд ураховує, що у своїх рішеннях Європейський Суд наголошує, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).
Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).
За правилами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки).
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі «Закон»).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.
Згідно з ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.
Згідно ч.1 ст. 22.1 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Висновки суду.
Судом встановлено та Відповідачем не спростовано, що на момент скоєння ДТП, у результаті якого було пошкоджено транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 513 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , з вини Відповідача, автомобіль останнього застраховано не було.
Указану суму було сплачено на рахунок ремонтної організації у відповідності до платіжної інструкції № 68816407 від 11.03.2024 року (а.с. 179).
З огляду на зазначені норми чинного законодавства України, грошові кошти в указаному розмірі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.
З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн., які документально підтверджені (а.с. 8).
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 2422,40 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» страхове відшкодування у порядку суброгації у розмірі 213683,40 гривень (двісті тринадцять тисяч шістсот вісімдесят три гривні 40 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ», місцезнаходження: проспект Бандери Степана, будинок 22, місто Київ, 04073, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 04.06.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров