ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6126/25 Справа № 2-3381/10 Суддя у 1-й інстанції - Покопцева Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
УХВАЛА

02 червня 2025 року м.Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Агєєва О.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі №2-3381/10 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Донецької області - Матвійчук Наталії Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу, заінтересована особи (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

ВСТАНОВИВ:

Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська у справі №2-3381/10 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Донецької області - Матвійчук Наталії Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу, заінтересована особи (стягувач) ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», 08 квітня 2025 року постановлено ухвалу про повернення без розгляду зазначеного подання.

ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» 22 квітня 2025 року звернулась безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2025 року справу №2-3381/10 витребувано із Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, яка до Дніпровського апеляційного суду надійшла 26 травня 2025 року.

Вирішуючи питання про можливість прийняття апеляційної скарги до розгляду та відкриття за нею апеляційного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху за наступних підстав.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Пунктом 4 частини 2 статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені рішення або ухвала, що оскаржуються.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 356 ЦПК України, в апеляційній скарзі мають бути зазначено в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо)

У своїй апеляційній скарзі (абзацах 6, 7, 8 тексту) ОСОБА_1 зазначає наступне:

«Приватний виконавець звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_3 .

10.04.2025 ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська подання приватного виконавця повернуто без розгляду на підставі ч.4 ст.183 ЦПК України - приватним виконавцем до заяви про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника не додано докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), а саме стягувачу.

З ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2025 не погоджуюсь, вважаю її необґрунтованою та такою, що перешкоджає доступу до правосуддя.»

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить: скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року у справі №2-3381/10, справу направити для продовження розгляду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

Проте, з матеріалів справи №2-3381/10 (провадження №6/101/132/2025) встановлено, що ОСОБА_1 , як приватний виконавець, 02 квітня 2025 року зверталась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу, заінтересована особи (стягувач) ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с. 1-5).

Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська, за наслідками ознайомлення із зазначеним поданням, постановлено ухвалу 08 квітня 2025 року, якою повернуто без розгляду подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу, заінтересована особи (стягувач) ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Матеріали вказаної справи не містять ухвал постановлених Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська 10 квітня 2025 року.

Апеляційним судом, з ураховуючи положення «Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року №1200/0/15-18, із подальшими змінами, ч. 2 ст. 3, п. 5 ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», перевірено відомості Єдиного реєстру судових рішень, офіційного сайту Судової влади України за веб-посиланням: https://reyestr.court.gov.ua, і також встановлена відсутність судового рішення - ухвали від 10 квітня 2025 року у справі №2-3381/10 постановлена Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська, на яку посилається в апеляційній скарзі апелянт та заявляє вимогу про її скасування.

Із вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує в апеляційному порядку ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року у справі №2-3381/10, яка ним не постановлялась.

Слід звернути увагу на те, що в тексті апеляційної скарги, апелянт зазначає що зверталась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 , без вилучення паспортного документу, яке ухвалою суду першої інстанції було повернуто без розгляду, проте, як встановлено з матеріалів справи, про що вказано вище, Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська у справі №2-3381/10 вирішувалось питання за поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , без вилучення паспортного документу та 08 квітня 2025 року постановлено ухвалу.

Також, пунктом 8 частини 2, пунктом 4 частини 4 статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

Проте, апеляційна скарга ОСОБА_4 таких відомостей та доказів, в разі їх наявності, не містить.

Пунктом 2 частини 4 статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Пунктом 9 частини 2 статті 356 ЦПК України, апеляційна скарга повинна містити перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Таким чином, апелянтові слід подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду у новій редакції, яка буде відповідати зазначеним вище положенням пунктів 4, 5, 8 частини 2, пункту 4 частини 4 статті 356 ЦПК України.

Крім того, пунктом 3 частини 4 статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення справляється судовий збір.

Згідно частини 1 статті 258 ЦПК України, судовим рішенням є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Частиною 5 статті 354 ЦПК України визначено, якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Зі змісту апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів встановлено, що судовий збір за її подання до Дніпровського апеляційного суду апелянтом ОСОБА_4 не сплачувався.

Обґрунтовуючи підстави звільнення від сплати судового збору, апелянт зазначає, що Закон України «Про судовий збір» не передбачає сплату судового збору за подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у виконавчому провадженні у праві виїзду за межі України. А також посилається на рішення №6-р(ІІ)2024 від 13 травня 2024 року Конституційного Суду України, зазначаючи, що ним визнано неконституційним ч. 2 ст. 3, пп. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в тім, що вони уможливлюють справляння судового збору під час подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатом розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного/приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Разом з тим, з такі посилання апелянта, суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Положеннями Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення приватного/державного виконавця від сплати судового збору за звернення до суду першої інстанції з поданням про обмеження громадян у праві виїзду за межі України.

Пунктом 19 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не сплавляється за подання апеляційної та касаційної скарг на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 травня 2024 року №6-р(ІІ)2024, на яке посилається апелянт, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) частину 2 статті 3, підпункт 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI зі змінами в тім, що вони уможливлюють справляння судового збору під час подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Тобто, не передбачено сплати судового збору у справах які стосуються скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, або приватного виконавця, під час виконання судового рішення.

Рішенням Конституційного Суду від 13 травня 2024 року №6-р(ІІ)2024, не вирішувалось питань щодо звільнення від сплати судового збору за звернення з подання до суду першої інстанції приватним/державним виконавцем подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні, а також за подання апеляційних скарг на судові рішення постановлені за наслідками розгляду такого подання, як-то і звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції за повернення такого подання приватному або державному виконавцю.

Слід звернути увагу на те, що питання щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору приватного виконавця Матвійчук Н.С. за подання апеляційної скарги ну ухвалу суду першої інстанції за наслідками розгляду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу, розглядалось Верховним Судом у складі колегії суддів судової палати Касаційного цивільного суду у справі №331/5038/22, провадження №61-7472ск2361-7472ск2 за касаційною скаргою приватного виконавця Матвійчук Н.С. та 12 червня 2023 року Верховним Судом постановлено ухвалу в якій зазначено: «Закон України «Про судовий збір» не передбачає звільнення від сплати судового збору за подання апеляційних скарг на ухвали суду за результатами розгляду подання державного або приватного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, то обґрунтованим є висновок апеляційного суду, що приватний виконавець за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції зобов`язаний сплатити судовий збір, визначений законом».

Апелянтом не наводиться інших підстав і обґрунтувань, визначених законом, для звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення без розгляду подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

Документів та обставин для звільнення апелянта від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі судом не встановлено.

Отже, за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення без розгляду подання, підлягає сплаті судовий збір.

З поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у справі №2-3381/10, приватний виконавець Матвійчук Н.С. звернулась до суду першої інстанції у 2025 році.

З апеляційною скаргою апелянт звернулась через підсистему «Електронний суд».

Згідно положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить 3028 гривень.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, розмір судового збору за подання до Дніпровського апеляційного суду скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення подання, буде становити розмір у 484,48 грн (605,60 грн х 0,8).

Належними реквізитами для сплати судового збору є наступні: Отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Шев.р/ 22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. Подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0004628; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу: 101 ____(реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр)); Сплата судового збору, за апеляційною скаргою на ухвалу від ___ (Дата оскаржуваної ухвали) по справі ___ (Номер справи), Дніпровський апеляційний суд.

Отже, приватному виконавцю Матвійчук Н.С. за подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги на ухвалу про повернення без розгляду подання, слід сплатити судовий збір в сумі 484,48 грн, зазначити про надання документу про сплату судового збору в апеляційній скарзі у новій редакції в переліку документів, які до неї додаються, додавши до неї відповідний документ.

В разі наявності у апелянта визначених законом підстав для звільнення від сплати судового збору за подання цієї апеляційної скарги, слід подати відповідну заяву із зазначенням обґрунтованих підстав.

За встановлених вище обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху надавши десятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги у новій редакції з дотриманням вимог до апеляційних скарг які заявляються статтею 356 ЦПК України, з урахуванням недоліків виявлених апеляційним судом, що наведені вище, надавши також документ, який підтверджує сплату судового збору за подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду в сумі 484,48 грн., або зазначенням обґрунтованих підстав для звільнення від сплати судового збору визначеного чинним законодавством.

Керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська у справі №2-3381/10 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Донецької області - Матвійчук Наталії Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу, заінтересована особи (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»- залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 десятиденний строк, з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення вказаних в ухвалі недоліків у визначеному порядку.

У разі невиконання ухвали і не усунення встановлених недоліків у визначений строк, апеляційна скарга вважатиметься не поданою і буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.В. Агєєв