СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/96/25
Провадження №2/547/176/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання О.О.Харченко,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката С.Г.Грущенка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

СТИСЛІ ВИМОГИ І ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду 10911,64 грн і моральну шкоду 100000,00 грн, завдану вчиненим відповідачем щодо позивача кримінальним правопорушенням за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України.

Вказує, що відповідач наніс позивачеві ножем тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення передньої черевної стінки та підшкірного крововиливу, що є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпечного для життя в момент заподіяння. Відповідач засуджений за злочин вироком суду від 17.12.2024. Позивач отримував оперативне та консервативне лікування, перебував на стаціонарному лікуванні протягом 26.07.2024 12.08.2024. Витрати на лікування склали 6032,84 грн. Інші 4878,80 грн це витрати на пальне що витрачалося для поїздок до та із лікарень.

Моральну шкоду обґрунтовує заподіянням фізичного болю, моральними стражданнями внаслідок протиправної поведінки, стрес через травму, необхідність тривалого лікування, змінами звичайного укладу життя, необхідністю витрачати час і зусилля для відновлення свого здоров`я і своїх прав.

Додав, що внаслідок "підрізу" не міг тривалий час доглядати своє господарство, удар ножем був у область печінки. Витрати на пальне були для машин, якими він їздив до лікарів і якими йому привозили ліки та його провідували родичі. Його син має бензинову машину і проживає у с. Дем`янівка. Це близько 85 км. до та із ОСОБА_3 . Інша машина, якою користувався він і його дружина бензинова. Відстань з Іванівки, де він живе з дружиною, та та із Семенівки близько 71 км. Майже тиждень лежав, йому так наказав лікар. Мав проблеми з випорожненням. Медикаменти купував лише ті, які призначав лікар. Не знає чому у медичних картах менший їх перелік.

Хвилин через 15 після поранення до нього проїхала "швидка", він відмовився від госпіталізації. Наступного дня поїхав у лікарню у м. Хорол, а потім у селище Семенівку. Заявив про злочин. Слідчий сказав їхати у м. Хорол до судового експерта щоб "зняти побої". Лікар із Хорола сказав їхати у Семенівку. У ОСОБА_3 його оглянув хірург та госпіталізував через поранення. На стаціонарному лікуванні перебував 2 тижні. Його і ліки возили бензиновим і дизельним автомобілем. Місце удару ножем досі болить.

Позиція відповідача ОСОБА_2

Представник заперечував у відзиві проти позову частково. Згоден сплатити лише матеріальну шкоду 4193,99 грн. З наданих позивачем квитанцій виключає вартості засобів, які не вказані у призначенні лікарів: серветки, паперовий пакет, аспаркам-фармак, вессел дуеФ, метронідазол, лідокаїн, сумку для ліків, активоване вугілля, бісакодил, пробам лакто тощо. Заперечує проти відшкодування витрат на пальне оскільки купувалося і дизельне пальне і бензин. Можливі витрати на пальне не пов`язані з лікуванням.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні погодився з виплатами коштів за ліки і "на машину". Стверджує що у сутичці винуватий позивач бо до цього збив відповідача із велосипеда. Протягом 2-х хвилин позивач придбав і 30 літрів дизелю і 20 літрів бензину, але не міг одночасно їхати на двох машинах. Відповідач не має коштів на повернення шкоди оскільки на його пенсію проживає 2 людини.

Розмір і заподіяння моральної шкоди не доведено. Її заподіяння і розмір є припущенням позивача.

Основні відомості про рух справи

22.01.2025 подана позовна заява.

27.01.2025 відкрито провадження у справі після отримання судом відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача.

05.03.2025 відповідач залучив представника.

02.04.2025 закрито підготовче судове засідання.

04.06.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

ЩОДО ДОКАЗУВАННЯ

Положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК).

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК).

Отже обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Процесуальний обов`язок доведення вимог позову, заяви, клопотання тощо учасника справи, у т.ч. надання відповідних доказів (письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів, показань свідків) покладено саме на відповідну сторону у разі заперечення проти таких позову, заяви, клопотання тощо з боку іншого учасника справи.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний баланс ймовірностей.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Вивчивши письмові заяви учасників справи по суті справи, вислухавши сторони, представника відповідача, вивчивши матеріали справи і надані до суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ДОКУМЕНТИ, АРГУМЕНТИ СТОРІН ТА ЇХ ОЦІНКА

Вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 17.12.2024 відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України; призначено покарання позбавлення волі на строк 5 років, відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки; знищено речовий доказ ніж довжиною 230 мм.

Вироком встановлено, що 22.07.2024 близько 18 год. обвинувачений ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під`їхав на велосипеді до домогосподарства АДРЕСА_1 , де перебував потерпілий ОСОБА_1 . В цей час у ОСОБА_4 на ґрунті тривалих неприязних відносин із ОСОБА_1 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи в лівій руці кухонний ніж із рукояткою чорного кольору, який був у полімерному пакеті, наніс ним один прямий удар у ділянку живота ОСОБА_1 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 216 від 24.07.2024 у потерпілого ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки та підшкірного крововиливу, які утворилися від дії колюче-ріжучого предмету типа ножа та у своїй сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх нанесення. Зазначеним діянням обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Позивач ОСОБА_1 проживає у с. Іванівка Кременчуцького району Полтавської області.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 2128 хірургічного відділення КП "Семенівська лікарня" від 12.08.2024 позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні упродовж 26.07.2024 12.08.2024 з приводу колото-різаного проникаючого поранення передньої черевної стінки без ушкодження органів черевної порожнини; підшкірний крововилив передньої черевної стінки. Проводилося лікування у вигляді первинної хірургічної обробки рани, ревізії раневого каналу, дренування. Вказано на низку назв призначених медичних препаратів.

Представник відповідача у відзиві заперечує проти низки витрат на ліки, а відповідач визнає витрати на ліки.

Щодо цього слід наголосити, що представник (адвокат) за законом не може займати позицію всупереч позиції свого довірителя (відповідача).

За обставин цієї справи і за змістом наданих чеків з аптек вбачається, що усі ліки та інші речі купувалися одночасно, хоча деякі з них дійсно відсутні у виписці з медичної карти.

Тому суд не може погодитися з необхідністю віднімання вартостей пакета чи сумки, у які складалися придбані ліки, серветок, пеленок, бинта, натрію хлориду (основа ін`єкцій), лідокаїну (знеболювальне), препаратів для підтримання мікрофлори кишківника (пробам лакто), активованого вугілля, проносного (бісакодил) у разі приймання антибіотиків, препаратів антибактеріальної дії (метронідазол, левофлоксацин) тощо, на які вказають надані позивачем фіскальні чеки аптек.

Доводи позивача про придбання усіх ліків за призначенням лікаря не спростовано. Одного лише їх не зазначення у виписці з амбулаторної карти не достатньо для безумовного виключення окремих витрат із тих, що пов`язані з лікуванням і перебуванням на стаціонарному лікуванні.

Загальна сума витрат на ліки та супутні матеріали у сумі 6032,84 грн підтверджена наданими судові фотокопіями чеків з аптек. Усі чеки складені у період перебування позивача на стаціонарному лікуванні упродовж 26.07.2024 12.08.2024.

КП "Семенівська лікарня" розташована у селищі Семенівка Полтавської області на відстані близько 35 км від с. Іванівка, де проживає позивач. Місто Хорол розташоване на відстані близько 55 км від с. Іванівка. Відстань між Хоролом та Семенівкою складає близько 26 км. Слідчий перебуває у селищі Семенівка. Судовий експерт має місце роботи у Хоролі. Відстань від с. Дем`янівка до Семенівки складає близько 35 км.

Суд погоджується з доводами позову і поясненнями позивача, що він мав об`єктивну потребу у неодноразомоу переміщенні між цими населеними пунктами та вказаними установами (особами) на що витрачав кошти на пальне. Кошти витрачалися на автомобілі, які перевозили його, а також надалі доставляли йому окремі ліки під час його перебування на стаціонарному лікуванні. Витрати на пальне, яким також сплачували за послуги водіям, загалом склали 4878,80 грн, що підтверджено відповідними фіскальними чеками.

Суд відхиляє доводи відповідача, що витрати на пальне не пов`язані з лікуванням, оскільки позивач (потерпілий) мав потребу у поїздках до лікарів, експерта, слідчого. Позивач тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні що потребувало, за нормальних сімейних стосунків, його провідування родичами та придбання йому ними ліків за призначенням лікаря тощо.

Іншими словами, якби не було ножового поранення позивача, яка завдав відповідач, то позивач взагалі не мав би потреби у будь-яких витратах та його звичайний уклад життя не змінився би ні упродовж 2-х тижнів лікування, ні після такого лікування.

Отже у справі встановлено заподіяння шкоди позивачеві відповідачем неправомірними діями останнього, між діями відповідача щодо позивача та завданою цим шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина відповідача.

ЩОДО ВІДШКОДУВАННЯ ШКОДИ

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 далі ЦК шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ч.ч. 1, 4 ст. 1166 ЦК).

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК). Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК).

Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 1193 ЦК).

Статтею 23 ЦК передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ураховуючи обставини нанесення тілесного ушкодження відповідачем позивачеві, у т.ч. їх умисний характер і нанесення у стані алкогольного сп`яніння, його характер та локалізацію, вжиті позивачем заходи з отримання медичної допомоги та поновлення своїх прав, витрачання коштів на медикаменти та транспортні послуги, тривалість реабілітації, болісність нанесених ушкоджень, приниження честі і гідності позивача протиправними діями відповідача, обмежені можливості обслуговування своїх життєвих потреб, перебування на стаціонарному лікуванні, фізичний біль і душевні страждання, яких зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, необхідність тривалого докладання зусиль до відновлення здоров`я, емоційна напруга, пов`язана з побоюваннями щодо майбутнього стану здоров`я, відсутністю ініціативи з боку відповідача щодо будь-якого відшкодування шкоди тощо суд: повністю стягує з відповідача на користь позивача витрати на лікування 6032,84 грн; транспортні витрати на пальне 4878,80 грн; визначає розмір відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 35000,00 грн, а не ініційовані позивачем 10000,00 грн.

ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач є потерпілим від кримінального правопорушення.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення (п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір").

Отже позивач звільнений від сплати судового збору.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак належна до сплати сума судового збору від сплати якого звільнено позивача складає 1211,20 грн із позовної заяви майнового характеру (1,0 % (10911,64 + 100000,00) ? 3028,00 0,4).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК).

Відтак, з урахуванням часткового задоволення позову, суд стягує:

- 501,37 грн судового збору з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1211,20 ? (10911,64 + 100000,00) (10911,64 + 350000,00)), а різницю 709,83 грн (1211,20 501,37) компенсовує за рахунок держави;

- 1034,87 грн витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача (2500,00 ? (10911,64 + 100000,00) (10911,64 + 350000,00)).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 141, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272-274, 351, 352, 354, 355 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , як потерпілого від кримінального правопорушення, 10911,64 грн майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , як потерпілого від кримінального правопорушення, 35000,00 грн моральної шкоди, відмовивши у її стягненні у більшій сумі 100000,00 грн.

Стягнути ОСОБА_1 до ОСОБА_2 1034,87 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 501,37 судового збору на користь держави.

Судовий збір 709,83 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач ОСОБА_2 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне рішення складене 04.06.2025.

Суддя В.Ф.Харченко