Справа № 954/357/25
Номер провадження 2/954/994/25
04 червня 2025 рокус-ще Нововоронцовка
Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Олійник В. М.,
за участі секретаря судового засідання Дудки А. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Генічеської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки,-
Стислий виклад позиції сторін.
Разом із цим, окружною прокуратурою виявлені порушення вимог ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні відповідачем зазначеної земельної ділянки. Дана позовна заява вжита на захист порушених економічних інтересів держави у земельній сфері.
Таким чином, враховуючи, що відповідач, будучи іноземцем, упродовж року після набуття та реєстрації права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення не відчужив їх, є підстави для конфіскації такої ділянки у власність держави.
Враховуючи вищезазначені обставини, позивач просив:
- стягнути з відповідача судові витрати.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 14.03.2025 відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 14.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 04.06.2025 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Фактичні обставини, які встановив суд.
Указані відомості також відображені у Інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 22-24).
До позову також додано:
-заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а. с. 25);
-лист Генічеської окружної прокуратури від 23.01.2025 №51-200 вих-25 (а. с. 16-18);
-інформаційний лист Головного управління держелкадастру у Херсонській області від 05.02.2025 вих №297-25 (а. с. 19-20);
-лист Генічеської окружної прокуратури від 04.03.2025 №51-565 вих-25 (а. с. 27-29).
Норми права, які застосував суд.
Відповідно до ст. 1 ЗК України, земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно з нормами ст. 19 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Відповідності до ч. 5 ст. 22 ЗК України, визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.
Частиною 4 ст. 81 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Згідно з пунктом "е" ч. 1 ст. 140 ЗК України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 143 ЗК України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України, у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Право власності не є абсолютним.
Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38, ч. 1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.
Висновки суду.
Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивача посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Станом на день подання позову та розгляду справи по суті, відповідач земельну ділянку у добровільній формі не відчужив.
Стаття 81 Земельного кодексу України визначає, що іноземці, які набули право власності на земельну ділянку не сільськогосподарського призначення внаслідок спадкування, зобов`язані відчужити таку земельну ділянку протягом одного року. У разі невиконання цього обов`язку ділянка підлягає примусовому відчуженню у порядку, встановленому законом.
Метою цієї норми є захист публічного інтересу, зокрема: недопущення обігу земель у власності осіб, що не мають повноцінного правового зв`язку з Україною; гарантування національної безпеки та цілісності земельного фонду.
Позивач ставить вимогу про припинення права власності відповідача шляхом її конфіскації.
Вирішуючи питання про дотримання принципу пропорційності, суд враховував, що держава законодавчо встановила обов`язок для іноземних громадян власників земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території України відчужити таке майно; визначила строк здійснення таких дій, що становить один рік та є достатнім; іноземець знав або повинен знати про обмеження права власності в момент його виникнення (прийняття спадщини та державної реєстрації права власності); мав реальні механізми для реалізації такого відчуження.
Враховуючи встановлені обставини, втручання у право власності є виправданим, оскільки спрямоване на досягнення легітимної мети, передбачене законом, та є необхідним у демократичному суспільстві. У даному випадку примусове відчуження є останнім заходом і допускається лише за відсутності добровільного виконання обов`язку іноземцем.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати (судовий збір за подання позовної заяви 4993,04 грн та заяви про забезпечення позову 1514,00 грн), що разом становить 6507,04 грн (шість тисяч п`ятсот сім гривень 04 копійки).
На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 4, 13, 81, 142, 200, 206, 258-273, 280-284 ЦПК України, суд,-
Задовольнити позов Генічеської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Херсонської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 6507,04 грн (шість тисяч п`ятсот сім гривень 04 копійки).
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_1 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 автономний округ-Югра, російська федерація; РНОКПП НОМЕР_1 .
СуддяВ.М. Олійник