Справа № 455/246/25 Головуючий у 1 інстанції: Титов А.О.
Провадження № 22-ц/811/576/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді: Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Підлужного В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2025 року у задоволенні заяви законного представника позивача про вжиття заходів до забезпечення позову відмовлено (а.с. 50-51).

Вищезгадану ухвалу оскаржила представник позивачів.

Апелянт просить ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову,покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів.

Зазначає, що будучи одноосібним власником спадкового майна, відповідачка має можливість безперешкодно його відчужити на користь третіх осіб і тоді це майно вибуде із спадкової маси, а відтак при скасуванні відповідних свідоцтв слід буде звертатися до суду з іншими позовами, такими як, припинення права власності, витребування майна із чужого володіння, можливо - виселення та зняття з реєстрації. В подальшому це призведе до того , що позивачі не зможуть в одному судовому процесі захистити свої інтереси у випадку відчуження цього майна відповідачкою (а.с. 53-57).

Представник апелянта (автор апеляційної скарги) надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій просить подану нею до суду апеляційну скаргу задовольнити (а.с. 127).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові N 6-605цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Матеріалами справи стверджується наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 : дідусь позивача спадкодавець.

28.11.2022 року відповідачці, дружині спадкодавця (його спадкоємцю першої черги), нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсними яких і є предметом позовних вимог.

10.02.2025 року представник позивача звернулася до суду з позовом про визнання виданих відповідачці свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними.

Як вбачається з вищенаведеного, відповідачка більше 26 місяців мала можливість безперешкодно відчужити майно, яке належить до спадкової маси, на користь третіх осіб (на що міститься посилання у доводах апеляційної скарги), однак не скористалася такою можливістю.

В той же час, ні заява про забезпечення позову, ні апеляційна скарга не містять доводів стосовно того, як саме незабезпечення позову у спосіб накладення арешту на об`єкти нерухомого майна може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на ці об`єкти нерухомого майна, які оспорюються стороною позивача.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків оскаржуваної ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 лютого 2025 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 02 червня 2025 року.

Головуючий : Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.