_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-др/947/68/25
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Гниличенко М.В.
при секретарі Тіщенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Альтаїр 3» про розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві та стягнення коштів, суд -
Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2024 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В.
Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 24.12.2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Альтаїр 3» про розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві та стягнення коштів, та запропоновано відповідачу у встановлений законом строк подати відзив на позовну заяву, пред`явити зустрічний позов.
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27.05.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, стягнуто з Споживчого товариства «Альтаїр 3» на його користь грошові кошти в розмірі 768250,00 грн. та судовий збір в розмірі 7114,96 грн.

27.05.2025 року представником позивача адвокатом Колесник А.Ю. до закінчення судових дебатів було зроблено письмову заяву про подання заяви про відшкодування правничої допомоги, та у подальшому було подано клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Колесник А.Ю. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду надали заяву, якою клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу підтримали, просили задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача Споживчого товариства «Альтаїр 3» до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про судове засідання через систему «Електронний суд», користувачем якої він є, про що свідчать довідка про доставку електронного документу.

Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27.05.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Альтаїр 3» про розірвання договору асоційованого членства в споживчому товаристві та стягнення коштівзадоволено.

Стягнуто з Споживчого товариства «Альтаїр 3» (, юридична адреса: 65048, м.Одеса, вул.Осипова, буд.25) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) грошові кошти, сплачені за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/29 від 17.04.2019 року в розмірі 768 250,00 /сімсот шістдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят/ гривень.

Стягнуто з Споживчого товариства «Альтаїр 3» (, юридична адреса: 65048, м.Одеса, вул.Осипова, буд.25) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 7114 /сім тисяч сто чотирнадцять/ гривень 96 копійок.

Однак, суд зауважує, що судом при ухваленні рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторона подавала докази і давала пояснення, крім того вказана позовна вимога була розглянута та проаналізована в мотивувальній частині рішення, проте стосовно даної вимоги не ухвалено рішення. Зокрема, це вимога про розірвання Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/29 від 17.04.2019 року, укладеного між Споживчим товариством «Альтаїр 3» та ОСОБА_1 , зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 . Тому суд, на підставі ч.1 ст.270 ЦПК України може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення стосовно вищевказаної вимоги, відповідно до якої не було ухвалено рішення.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розгляд витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну ухвалу. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

27.05.2025 року представником позивача адвокатом Колесник А.Ю. до закінчення судових дебатів було зроблено письмову заяву про подання заяви про відшкодування правничої допомоги.

29.05.2025 року адвокатом Колесник А.Ю. у встановлений законом п`ятиденний строк було подано клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що 24 жовтня 2024 року між адвокатом Колесник А.Ю. та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової допомоги б/н та Додатковий договір, яким сторони визначили орієнтований розмір витрат на правничу допомогу. У подальшому було складено Акти приймання передачі правничих послуг від 12.12.2024 року та 26.05.2025 року, та зазначено періоди надання правових послуг з 34.10.2024 року по 12.12.2024 року, та за період 20.02.2025 року по 14.04.2025 року, на загальну суму 18000,00 грн.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного:

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

В постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц вказано, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного Господарського Суду Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 вказано, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Щодо змісту детального опису робіт (акту наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № № 910/12876/19 від 07.07.2021.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

У разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат, проте стороною відповідача будь-яких заяв про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не надходило.

Таким чином, враховуючи надані стороною позивача докази надання правничої допомоги ордер на надання правничої допомоги від 24.10.2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльно від 19.06.2023 року, Договір про надання правової допомоги б/н від 24.10.2024 року, Додатковий договір до договору про надання правової допомоги від 24.10.2024 року, Акт приймання-передачі правничих послуг № 1 від 12.12.2024 року на суму 8000 грн., Акт приймання-передачі правничих послуг № 2 від 26.05.2025 року на суму 10000 грн., знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

У разі задоволення позову інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позовні вимоги позивача було задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат на правничу допомогу в розмірі 18000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 246, 263-265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Розірвати Договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 4/29 від 17.04.2019 року, укладений між Споживчим товариством «Альтаїр 3», , та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з Споживчого товариства «Альтаїр 3», , юридична адреса 65048, м.Одеса. вул.Осипова, буд.25 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на правничу допомогу в розмірі 18000,00 (вісімнадцять тисяч гривень).

Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 03.06.2025 року

Суддя М. В. Гниличенко