Провадження № 4-с/357/16/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 у місті Біла Церква Київської області скаргу стягувача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», особа, дії якої оскаржуються: приватний виконавець Київської області Дубровін Сергій Ігорович, заінтересовані особи (боржник): ОСОБА_1 , на дії органу примусового виконання,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року представник заявника (стягувача) Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Кучерук К.А. звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із скаргою, в якій просить: визнати Постанову від 13.09.2024 року, у виконавчому провадженні № 75622047, яка винесена приватним виконавцем Дубровіним С. І. про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом по провадженню № 75622047 незаконною; скасувати Постанову від 13.09.2024 року, у виконавчому провадженні № 75622047, яка винесена приватним виконавцем Дубровіним С. І. про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом по провадженню № 75622047; виконавчий лист по справі 357/16523/15-ц видати представнику АТ КБ «ПриватБанк» за довіреності для подальшого його направлення приватному виконавцю Дубровіну С.І.

Скарга мотивована тим, що Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/16523/15-ц були задоволені позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості по кредитному договору №KICVGA00000004 від 21.02.2008 року, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 98 774, 67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ /1 долар США : 22,41 грн./ складає 2 213 540 грн. 35 коп., 35646 грн. 02 коп. пені та комісії, всього 2 249 186 грн. 37 коп. 21 квітня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 357/16523/15-ц. 24 травня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з заявою до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження. 26 травня 2016 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження ВП № 51234704 щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість згідно виконавчого листа виданого 21 квітня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по справі № 357/16523/15-ц. Державним виконавцем в межах даного провадження було здійснено опис нерухомого майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 , а також з метою з`ясування вартості описаного майна року було призначено суб`єкта оціночної діяльності. Згідно висновку про вартість нерухомого майна від 06.07.2021 року вартість об`єкта оцінки становила 2 692 800,00 грн. 23 лютого 2022 року згідно протоколу №569988 про проведення електронного аукціону (торгів) вищевказане нерухоме майно продано з третіх торгів за ціною 2 301 000,00 грн, стартова ціна складала 1 884 960,00 грн. З яких 2 185 950,00 грн набувачем перераховано на рахунок Відділу ДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУЮ МЮ (м.Київ). 09 червня 2022 року державним виконавцем перераховано 1 985 710,00 грн. на рахунок АТ КБ «ПриватБанк». 27 лютого 2024 року державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», про що винесено відповідну постанову та разом з виконавчим документом направлено її на адресу АТ КБ «ПриватБанк». 21 червня 2024 року приватному виконавцю Дубровіну Сергію Ігоровичу направлено заяву про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено стягнути на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 11 757,08 доларів США та судовий збір в розмірі 16 868,90 грн. 09 серпня 2024 року приватним виконавцем стягнуто та перераховано на рахунок стягувана борг в сумі 163 181,82 грн, що станом на зазначену дату еквівалентно 3 981,02 доларів США по курсу НБУ. 17 вересня 2024 року приватним виконавцем стягнуто та перераховано на рахунок стягувача 117 163,45 грн, що станом на зазначену дату еквівалентно 2 838,95 доларів США по курсу НБУ. Загальна сума, яка стягнута з боржниці відповідає сумі, що зазначена у виконавчому документі у відмітках державного виконавця про виконання рішення суду. Тобто в цілому стягнуто 280 345,27 грн. 04 квітня 2025 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернулась із заявою до приватного виконавця Дубровіна Сергія Ігоровича шляхом її направлення на електронну пошту, з проханням 07 квітня 2025 року надати для ознайомлення матеріали виконавчого провадження № 75622047. 07 квітня 2025 року представник АТ КБ «ПриватБанку» ознайомився з матеріалами виконавчого провадження з яких вбачається, що 13.09.2024 року виконавцем було винесено постанову про закінчення на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» - фактичне повне виконання рішення суду. Відповідно до ч. 3, 5 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у заповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника. Вказані вимоги Закону при стягненні боргу за виконавчим листом приватним Дубровіним Сергієм Ігоровичем у виконавчому провадженні №75622047 виконані не були. За час перебування виконавчого документу на виконанні у приватного виконавця Дубровіна С.І. було стягнуто: 09.08.2024 року 163 181,82 грн, що станом на зазначену дату по комерційному курсу складає 3 981,02 доларів США; 13.09.2024 року 117 163,45 грн, що станом на зазначену дату по комерційному курсу складає 2 838,95 доларів США. Загальна сума в доларах США складає 6 819,97, що значно менше суми до стягнення, яку АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути в заяві про відкриття виконавчого провадження та суми, яка вказана у виконавчому документі по справі № 357/16523/15-ц. У зв`язку з невиконанням вимог Закону приватним виконавцем Дубровіним Сергієм Ігоровичем у виконавчому провадженні № 75622047 банку спричинені збитки в розмірі курсової різниці (період станом на день звернення до суду з позовною заявою та відкриття судового провадження «08 грудня 2015» - та станом на момент закінчення виконавчого провадження «13 вересня 2024 року». Якщо враховуємо суму до стягнення в еквіваленті 11 757,08 доларів США, яка вказана в заяві про відкриття виконавчого провадження, яку необхідно стягнути по виконавчому документу і сумою в доларах США що стягнуті за моменту перебування виконавчого документу на виконанні у приватного виконавця Дубровіна С. І. урозмірі 6819,97, то сума нестягнутого боргу перед Банком складатиме 4 937,11 доларів США та не стягнутий судовий збір у розмірі 16868,00 грн.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 23 квітня 2025 року прийняв до розгляду скаргу та витребував у приватного виконавця Дубровіна С.І. матеріали виконавчого провадження №75622047.

Судом 05.05.2025 р. за вх.№24823 отримано від приватного виконавця Дубровіна С.І. матеріали виконавчого провадження №75622047.

Представник боржника адвокат Прохацька Т.О. направила до суду заперечення, які були зареєстровані канцелярією суду 05.05.2025 р. за вх..№24548, в яких просила відмовити у задоволені скарги. У запереченнях зазначила, що примусовому виконанні у відділі Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходилося виконавче провадження № 51234704 з примусового виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 21.04.2016 року (справа № 357/16523/15-ц 2/357/604/16) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № KICVGA0000004 від 21.02.2008 року в сумі 98774,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ/1 долар США: 22,41грн./, складає 2 213 540,35грн., 35 646,02 грн. пені та комісії, всього 2 249 186,37 грн., та судовий збір в сумі 33 737,80грн. В рамках викнавчого провадження № 51234704 було проведено продаж трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , кошти отримані від реалізації квартири становлять 2 301 000,00 грн. Оцінка та продаж квартири в рамках ВП № 51234704 здійснювалося в національній валюті гривні та на рахунки стягувача були перераховані кошти в гривні в рахунок погашення заборгованості. 27.02.2024 року старшим державним виконавцем Білоцерківського відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипенко Т.В. було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу ВП № 51234704 на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Залишок боргу становить 280 345, 27 грн., виконавчий збір 28 034, 52грн. У виконавчому листі у пункті 1 Розділу: Відмітки державного виконавця про виконання рішення (постанови) або повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення, зазначено: 27.02.24 повернення згідно п.2 ст.37 ЗУ « Про в/п. Залишок боргу 280 345, 27 грн. Залишок суми заборгованості у виконавчому листі визначений в гривні. Отже, скаржнику з постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ВП № 51234704 від 27.02.2024 року та виконавчого листа було відомо, що залишок нестягнутого боргу становить 280 345,27 грн.. 24.07.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Дубровіним Сергієм Ігоровичем, розглянуто заяву АТ КБ «ПриватБанк» про примусове виконання виконавчого листа № 357/16523/15-ц виданого 21.04.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області та відкрито виконавче провадження № 75622047 щодо стягнення залишку боргу в сумі 280 345,27 грн. Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Дубровін Сергій Ігорович діяв у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та стягнув суму заборгованості, що зазначена у виконавчому листі, як залишок боргу в розмірі 280345,27грн, та правомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник не заперечує, що отримав зазначену суму заборгованості в повному обсязі. Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ВП № 51234704 від 27.02.2024 року щодо незгоди із зазначеним залишком нестягнутої суми в гривні та її розміром, АТ КБ «ПриватБанк» не оскаржив, тобто банк погодився із зазначеним розміром залишку нестягнутої суми.

Судом 29.05.2025 р. за вх..№30354 отримано від представника боржника адвоката Прохацької Т.О. додаткові пояснення, в яких зазначено, що АТ КБ «ПриватБанк» не надав доказів, що оскаржував дії/бездіяльність державних виконавців в рамках виконавчого провадження № 51234704, зокрема щодо оцінки вартості нерухомого майна в національній валюті, а не в доларах США, перерахування коштів за реалізацію нерухомого майна в національній валюті, а не в іноземній валюті, зазначення залишку боргу при винесенні постанови про повернення виконавчого документа в гривні, а не в доларах США. В разі не згоди із залишком боргу зазначеним в постанові про повернення виконавчого документу, Стягувач мав право оскаржити постанову про повернення виконавчого документу стягувачу в частині не згоди із визначенням залишку боргу в національній валюті чи із розміром боргу та зобов`язання здійснити перерахунок в іноземній валюті, а також постанову про відкриття виконавчого провадження де також зазначалася залишкова сума до стягнення.

Судом 02.06.2025 р. за вх..№30746 отримано відповідь на заперечення, в яких представник скаржника Тереняк В.І. зазначила, що закінчуючи виконавче провадження виконавець зазначив, що борг сплачено. Однак, виконавцем стягнення заборгованості було здійснено у гривнях, після чого виконавче провадження було закінчено. Закон України «Про виконавче провадження» прямо передбачає дії виконавця в разі стягнення боргу, що обліковується в іноземній валюті. Вказані вимоги Закону при стягненні боргу за виконавчим листом по провадженню № 75622047 приватним виконавцем Дубровіним Сергієм Ігоровичем виконані не були. Оскаржувати кожну конкретну стадію виконавчого провадження є правом, а не обов`язком. Виконавче провадження складається з низки етапів, і учасники цього процесу мають право оскаржити певні дії чи бездіяльність державного виконавця або приватного виконавця, якщо вважають їх незаконними або такими, що порушують їхні права та законні інтереси. Однак, немає жодного обов`язку оскаржувати кожну стадію. Учасник виконавчого провадження самостійно вирішує, чи є підстави для оскарження та чи доцільно це робити в конкретній ситуації. Таким чином, право на оскарження є важливою гарантією законності виконавчого провадження, але його використання є дискреційним правом учасника, а не його обов`язком.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом 03.06.2025 р. за вх..№31037 отримано заяву, в якій представник скаржника Кучерук К.А. просила розгляд скарги проводити у відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», вимоги підтримує та просить задовольнити скаргу.

Представник боржника адвокат Прохацька Т.О. подала суду заяву, яка була зареєстрована канцелярією суду 03.06.2025 р. за вх..№31036, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності боржника та представника, відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що сторони належно повідомлені про час та місце розгляду справи, враховуючи строк розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати скаргу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд дійшов висновку що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року у справі №357/16523/15-ц позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № КІСVGA00000004 від 21.02.2008 року в сумі 98774,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ /1 долар США : 22,41 грн./ складає 2 213540 грн.35 коп., 35646 грн. 02 коп. пені та комісії, всього 2249 186 грн. 37 коп. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 33 737 грн.80 коп. - по 16868 грн.90 коп. з кожного.

Вказане судове рішення набрало законної сили 22.03.2016 р.

На підставі зазначеного рішення, 21.04.2016 р. Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист.

26 травня 2016 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження № 51234704 щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість згідно виконавчого листа виданого 21 квітня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по справі № 357/16523/15-ц.

Згідно протоколу №569988 про проведення електронного аукціону (торгів) від 23 лютого 2022 року нерухоме майно боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 продано з третіх торгів за ціною 2301000,00 грн. З яких 2185950,00 грн набувачем перераховано на рахунок Відділу ДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУЮ МЮ (м.Київ).

09 червня 2022 року державним виконавцем перераховано 19850710,00 грн. на рахунок АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується платіжним дорученням №13630 від 09.06.2022 року.

27 лютого 2024 року старшим державним виконавцем Білоцерківського відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пилипенко Т.В. було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу ВП № 51234704 на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Залишок боргу становить 280345,27 грн, виконавчий збір 28034,52 грн. У виконавчому листі у пункті 1 Розділу: Відмітки державного виконавця про виконання рішення (постанови) або повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення, зазначено: 27.02.24 повернення згідно п.2 ст.37 ЗУ « Про в/п». Залишок боргу 280345,27 грн.

21 червня 2024 року AT КБ «ПриватБанк» направлено заяву про відкриття виконавчого провадження приватному виконавцю Дубровіну Сергію Ігоровичу, в якій зазначено стягнути на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 11 757,08 доларів США та судовий збір в розмірі 16868,90 грн.

Приватним виконавцем стягнуто та перераховано на рахунок стягувача борг в сумі 163181,82 грн та у розмірі 117163,45 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №256 від 09.08.2024 та №470 від 13.09.2024.

Загальна сума, яка стягнута з боржниці відповідає сумі, що зазначена у виконавчому документі у відмітках державного виконавця про виконання рішення суду. Тобто в цілому стягнуто 280345,27 грн.

13 вересня 2024 року приватним виконавцем Дубровіним С.І. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як зазначає скаржник, 07 квітня 2025 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 75622047 стало відомо, що приватним виконавцем Дубровіним С.І. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» - у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили,обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.

Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з положеннями статті 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Положенням частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини третьої зазначеної статті Закону у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Порядок звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті, визначений у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» є аналогічним тому, що містився у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ, який втратив чинність. Положення вказаних статей є ідентичними.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновки щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ, у яких вказано, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14 (провадження № 14-134цс18)).

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14- 446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

У даній справі, встановлено, що ухвалюючи рішення у справі, Білоцерківський міськрайонний суд Київської області визначив суму заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню в іноземній валюті.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, а саме 98774,67 доларів США.

Таким чином, у зв`язку з ухваленням судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована сума саме в іноземній валюті, визначена судовим рішенням, а у боржників існує обов`язок виконати зобов`язання саме в іноземній валюті (доларах США), а не у національній валюті України - гривні.

Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам. Відповідно до частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стаття 49 наведеного Закону регулює саме питання звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті. Так, відповідно до ч. 3, 5 вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином Закон України «Про виконавче провадження» прямо передбачає дії виконавця в разі стягнення боргу, що обліковується в іноземній валюті.

Вказані вимоги Закону при стягненні боргу за виконавчим листом приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Дубровіним С.І. у виконавчому провадженні № 75622047 виконані не були.

Так, станом на час звернення до суду з позовом курс долара США до гривні становив 22,41 грн за 1 долар США, в той час, як станом на дату закриття виконавчого провадження (13.09.2024) 41,2743 грн за 1 долар США.

Як встановлено судом, борг за виконавчим листом від приватного виконавця Дубровіна С.І. до АТ КБ «ПриватБанк» у виконавчому провадженні № 75622047 перераховувся частинами, а саме: 09.08.2024 сума коштів що була перерахована становила 163181,82 грн. (курс долара США до гривні станом на 09.08.2024) 40,9926 грн. за 1 долар США = 3980,76 долар США, 13.09.2024 сума коштів що була перерахована становила 117163,45 грн. (курс долара США до гривні станом на 13.09.2024) 41,2743 грн. за 1 долар США = 2838,65 долар США.

Отже загалом боржником сплачено 6819,41 дол. США.

Закон України «Про виконавче провадження» прямо передбачає дії виконавця в разі стягнення боргу, що обліковується в іноземній валюті. Вказані вимоги Закону при стягненні боргу за виконавчим листом у виконавчому провадженні № 65352703 приватним виконавцем Дубровіним С.І. виконані не були.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відмітка державного виконавця у виконавчому листі про визначення залишку суми заборгованості в гривні не може собою змінювати порядок виконання судового рішення щодо стягнення суми боргу в іноземній валюті.

У зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що скарга про визнання постанови від 13.09.2024 у виконавчому провадженні №75622047 незаконною та її скасування підлягає задоволенню.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Керуючись ст. 43, 44, 77-83, 137, 141, 450, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу стягувача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», особа, дії якої оскаржуються: приватний виконавець Київської області Дубровін Сергій Ігорович, заінтересовані особи (боржник): ОСОБА_1 , на дії органу примусового виконання, - задовольнити.

Визнати постанову від 13.09.2024 року у виконавчому провадженні № 75622047, яка винесена приватним виконавцем Дубровіним С. І. про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом по провадженню № 75622047 незаконною та скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя Б. І. Кошель