ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 293/424/25
Провадження № 2/292/394/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року с-ще Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області

головуюча суддя Гуц О.В. секретар судового засідання Риданова Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

У С Т А Н О В И В :

19.05.2025 на адресу суду за підсудністю з Черняхівського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 28.04.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №44869-04/2023.

Відповідно до умов договору сума позики становить 8500,00 грн, термін позики 25 днів, процентна ставка 2,5 % за кожен день користування позикою.

03.07.2023 було укладено договір № 3072023 відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» відступило на користь ТОВ «СТАР ФАЙНЕНСГРУП» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №44869-04/2023.

29.11.2023 було укладено договір № 01.02-79/23 відповідно до якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило на користь ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА (нині "ТОВ «СВЕА ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №44869-04/2023.

Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на дату складання позовної заяви утворилася заборгованість у сумі 33150,00 грн, з яких 8500,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 24650,00 грн заборгованості за відсотками.

Враховуючи викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за договором №44869-04/2023 від 28.04.2023 у розмірі 33150,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 20.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з"явився, у поданій позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з"явився, надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов визнав частково в частині стягнення тіла кредиту. Не визнав позов в частині стягнення відсотків.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.04.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено договір фінансового кредиту №44869-04/2023. (а.с.10-13)

Відповідно до п.1.1. договору, товариство надало ОСОБА_1 фінансовий кредит у розмірі 8500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Згідно п.1.2. договору, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 22.05.2023. Дата надання кредиту 28.04.2023.

Відповідно до п.1.3. договору, процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього Договору.

Згідно із п.2.1. Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п.3.1.1. Договору, товариство має право вимагати від ОСОБА_1 повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим Договором і додатками до нього.

Згідно п.3.4.2 Договору, ОСОБА_1 зобов`язується своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому Договором.

Договір укладено в електронній формі. ТОВ «ФК «Інвеструм» на номер телефону ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему надіслали одноразовий ідентифікатор W0423, який, у свою чергу, відповідачем було введено/відправлено ТОВ «ФК «Інвеструм» у відповідному розділі сайту, чим він прийняв пропозицію укладення Договору про надання фінансового кредиту №44869-04/2023.

Також відповідач електронним підписом з ідентифікатором НОМЕР_1 підписала Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту, у якому викладені умови кредитування, які аналогічні тим, що зазначені у Договорі. (а.с.15, 9-10)

Відповідно до довідки ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 18.03.2025 на платіжну картку відповідача було перераховано 8500 грн кредитних коштів. (а.с.35)

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №44869-04/2023 від 28.04.2023 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №44869-04/2023 складає: 33150,00 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту - 8500,00 грн., заборгованість по відсотках 24650,00 грн. (а.с.26-34)

03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «ФК «Інвеструм» передав ТОВ «Стар Файненс Груп», а ТОВ «Стар Файненс Груп» прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у ТОВ «ФК «Інвеструм» за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «ФК «Інвеструм». Відповідно до п.1.4. договору, відступлення права грошової вимог і всіх інших прав, належних ТОВ «ФК «Інвеструм» за основними договорами, та їх перехід від ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «Стар Файненс Груп» відбувається у дату укладення договору та акту приймання-передачі. (а.с.36-42)

Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023, було відступлено заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №44869-04/2023 на загальну суму заборгованості 22737,50 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту - 8500,00 грн., заборгованість по відсотках 14237,50 грн. (а.с.43)

29.11.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (теперішня назва ТОВ «СВЕА ФІНАНС», підтверджується копією нотаріально посвідченого рішення єдиного учасника про зміну назви) було укладено договір факторингу №01.02-79/23, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає ТОВ «Росвен Інвест Україна», а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуває Права вимоги від ТОВ «Стар Файненс Груп» за кредитними договорами та сплачує ТОВ «Стар Файненс Груп» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

Відповідно до п.3.1.3 договору, Права вимоги переходять ТОВ «Росвен Інвест Україна» з моменту підписання договору, після чого ТОВ «Росвен Інвест Україна» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами.

Згідно із п.12.1. договору, даний договір набирай чинності з моменту його підписання уповноваженим представником сторін і діє 3 роки після його укладення, але не менше, ніж до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. (а.с.44-63)

Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №44869-04/2023 (станом на дату цього відступлення права вимоги) складає: 33150,00 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту - 8500,00 грн., заборгованість по відсотках - 24650,00 грн. Дана обставина також підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-79/23 від 29.11.2023. (а.с.64-66, 67)

Таким чином, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» наділено правом вимоги до відповідача за договором позики № 44869-04/2023 від 28.04.2023.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно якої - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Судом встановлено, що договір між сторонами укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію").

У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію").

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами".

Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення договору з відповідачем в електронному вигляді шляхом підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".

ТОВ "ФК"ІНВЕСТРУМ" свої зобов"язання за договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачу було надано кредит в сумі 8500 грн.

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку просить стягнути позивач, в розмірі 33150,00 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 8500,00 грн., заборгованість за відсотками - 24650,00 грн.

Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки переважна частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором.

Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ст. 252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору

Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається з п.1.2 договору кредиту, ОСОБА_1 надано кредит строком на 25 днів з 28.04.2023 по 22.05.2023 (включно). Відповідно до вказаного строку відповідач мав повернути позивачу кредит і сплатити проценти за надання кредиту. У той же час, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 нараховані відсотки за користування кредитом станом на 18.03.2025, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 25 днів. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування відсотків є 22 травня 2025 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки нараховані в період строку кредиту з 28.04.2023 по 22.05.2023 (25 днів) на загальну суму 5312,50 грн., з розрахунку: 8500 грн. х 2,5% х 25 днів.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 13812,50 грн., з них: сума заборгованості за тілом кредиту - 8500 грн., сума заборгованості за відсотками - 5312,50 грн..

Оскільки ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору та не сплатив заборгованості в добровільному порядку, суд вважає стягнути з нього на користь позивача примусово заборгованість в сумі 13812,50 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (13812,50/33150,00)х2422,40 = 1009 грн. 33 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" (код ЄДРПОУ - 37616221, місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 6, м.Київ, 03124) заборгованість за договором №44869-04/2023 від 28 квітня 2023 року в розмірі 13812 (тринадцять тисяч вісімсот дванадцять) грн. 50 (п"ятдесят) коп. та судовий збір в сумі 1009 грн. (одна тисяча дев"ять) грн. 33 (тридцять дев"ять) коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Гуц