КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4862/2025
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 червня 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Дівіною Аллою Альбертівною , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Фролової І.В. в м. Київ 26 листопада 2024 року щодо відмови у внесенні виправлень у рішення за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року заявник ОСОБА_1 в особі представника Дівіної А.А. звернулася до суду із даною заявою, просила у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року по справі № 761/13612/24 виправити описку, а саме в останньому абзаці судового рішення виправити дату складання повного тексту судового рішення з «08 листопада 2024 року» на «19 листопада 2024 року».

Заяву мотивувала тим, що 07 листопада 2024 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 761/13612/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, у судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

19 листопада 2024 року адвокат Дівіна А.А. отримала через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» повний текст вказаного рішення, в якому адвокатом було виявлено описку, а саме в судовому рішенні від 07 листопада 2024 року зазначено, що повний текст рішення виготовлений 08 листопада 2024 року.

Разом із тим, згідно протоколу створення та перевірки кваліфікованого удосконаленого електронного підпису з підсистеми «Електронний суд» часом підпису судового рішення є 19 листопада 2024 року об 15:54:21.

Враховуючи, що згідно ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи, датою складення повного тексту судового рішення від 07 листопада 2024 року є не 08 листопада 2024 року, а 19 листопада 2024 року. Отже, суд припустився помилки, неправильно вказавши, що днем складання повного тексту рішення є 08 листопада 2024 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року заяву про виправлення описки залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника Дівіної А.А. , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню, просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року та постановити нову ухвалу, якою у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/13612/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу виправити описку, а саме в останньому реченні судового рішення виправити дату складання повного тексту судового рішення з «08 листопада 2024 року» на «19 листопада 2024 року».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що підсистема «Єдиний державний реєстр судових рішень» та підсистема «Електронний суд» є двома різними підсистемами, і підсистема «Єдиний державний реєстр судових рішень» врегульована нормами Закону України «Про доступ до судових рішень», а підсистема «Електронний суд» - Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.

Пояснювала, що в заяві про виправлення описки адвокат не посилалася на реєстрацію судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Натомість, посилалася на відомості із підсистеми «Електронний суд». Оскільки в підсистемі «Електронний суд» судове рішення підписано кваліфікованим електронним підписом судді Фролової І.В. 19 листопада 2024 року, то датою складання повного тексту судового рішення, згідно ч. 7 ст. 268 ЦПК України, є 19 листопада 2024 року, а не 08 листопада 2024 року, як помилково через описку зазначено в судовому рішенні.

Додатково зазначала, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень вказано, що судове рішення в справі № 761/13612/24 надіслано до реєстру 19 листопада 2024 року, зареєстровано 20 листопада 2024 року, а оприлюднено 21 листопада 2024 року. При цьому судові рішення підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень»). Зазначена норма знайшла своє відображення і при підписанні і оприлюдненні судового рішення, оскільки 19 листопада 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» було підписано повний текст судового рішення, того ж дня надіслано його адвокату в Електронний кабінет та Єдиного державного реєстру судових рішень, де воно оприлюднено 21 листопада 2024 року. Таким чином, датою складання повного тексту судового рішення є 19 листопада 2024 року, тобто момент підписання суддею рішення в підсистемі «Електронний суд».

Вказувала, що в мотивувальній частині ухвали від 26 листопада 2024 року про залишення без задоволення заяви про виправлення описки вказано, що дослідивши матеріали поданої заяви і цивільної справи, суд дійшов висновку, що слід виправити описку. Проте, в резолютивній частині суд ухвалив заяву представника ОСОБА_1 залишити без задоволення. Таким чином, мотивувальна частина ухвали суперечить її резолютивній частині.

Вказувала, що в судовому рішенні, що розглядається, дата ухвалення судового рішення співпадає з датою судового засідання, на якому його було ухвалено, і не співпадає з датою складання повного тексту. В ухвалі від 26 листопада 2024 року про залишення без задоволення заяви про виправлення описки зазначено, що як вбачається з матеріалів справи, повний текст рішення було складено 08 листопада 2024 року, а відтак дата ухвалення рішення зазначена правильно. Проте цей висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки судове рішення було ухвалено 07 листопада 2024 року, а у заяві про виправлення описки, в обґрунтування прохання про виправлення описки, адвокат Дівіна А.А. не просила виправити описку в частині дати ухвалення судового рішення, а просила виправити описку в частині складання повного тексту судового рішення.

Щодо неправильного застосування норм матеріального права, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, вказувала, що не підлягав застосуванню Закон України «Про судоустрій і статус суддів» та Закон України «Про доступ до судових рішень», оскільки дія цих законів не поширюється на порядок складання та підписання повного тексту судових рішень в підсистемі «Електронний суд». Закон України «Про судоустрій і статус суддів» та Закон України «Про доступ до судових рішень» визначають організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні , а також порядок оприлюднення судових рішень.

Разом із тим, в заяві про виправлення описки адвокат Дівіна А.А. посилалася на дату підписання судового рішення суддею у підсистемі «Електронний суд», яка регулюється Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21. Суддя отримує в підсистемі «Електронний суд» доступ до справ, які знаходяться в його провадженні, та зобов`язаний викладати судові рішення в електронній формі із застосуванням кваліфікованого електронного підпису у підсистемі «Електронний суд». При цьому, викладання судового рішення та направлення рішення суду до Єдиного державного реєстру судових рішень є автоматичним направленням рішення суду до Електронного кабінету учаснику справи.

Наводила зміст ч. 8 ст. 259 ЦПК України, ч. 7 ст. 268 ЦПК України, абз. 6 розділу 1 Інструкції користувача підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС, затвердженої наказом ДП «ЦСС» № 74-00 від 22 серпня 2021 року, п. 37 розділу 3 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.

Посилалася на правові висновки Верховного Суду в постанові від 07 лютого 2023 року в справі № 340/9054/21 про те, що формування рішення суду в автоматизованій системі діловодства судів та направлення рішення суду до ЄДРСР є автоматичним направленням рішення суду до електронного кабінету учаснику справи.

Посилалася на п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» про те, що неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, слід вважати, зокрема, нез`ясування обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, а неправильне застосування матеріального права має місце у разі застосування закону, який не поширюється на ці правовідносини.

Вказувала, що постановляючи ухвалу від 26 листопада 2024 року про залишення без задоволення заяви про виправлення описки, суд не з`ясував обставин, якими обґрунтовувалася заява про виправлення описки у судовому рішенні в частині дати складання повного тексту, а саме, оскільки датою підписання судового рішення в підсистемі «Електронний суд» є 19 листопада 2024 року, то при складанні повного тексту судового рішення через описку помилково вказано 08 листопада 2024 року замість 19 листопада 2024 року; прохання про виправлення в судовому рішенні описки в частині дати ухвалення судового рішення не заявлялося.

Вважала, що постановляючи ухвалу від 26 листопада 2024 року, суд неправильно застосував норми матеріального права, а саме застосував Закон України «Про судоустрій і статус суддів» та Закон України «Про доступ до судових рішень», які не підлягали застосуванню, оскільки дія цих законів не поширюється на порядок складання та підписання повного тексту судових рішень в підсистемі «Електронний суд».

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення віднесена до п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується судом без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених в судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи, займаної посади тощо), або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення). Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 362/2179/17 (провадження № 51-3635км19), від 13 липня 2022 року в справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21), від 13 липня 2022 року в справі № 761/14537/15-ц вказано, що ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її похідним характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок або відмови у внесенні таких виправлень. Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди підпорядкований змісту судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення. Отже, оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися в тому ж порядку, що і виправлене судове рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднано з наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень, крім випадків, коли суд, постановляючи ухвалу про внесення виправлень у судове рішення, вийшов за межі наданих йому законом повноважень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Суд вправі здійснити технічну заміну елементу, яка є очевидною й такою, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення.

Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать: написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення, оскільки будь-яка описка має істотне значення і може ускладнити виконання рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.

У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20) вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Відповідно до п. 6 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про дату складення повного судового рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва суду від 07 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу було задоволено.

Вирішено розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 21 жовтня 2008 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 307., а також вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

У повному тексті рішення зазначено, що повний текст рішення виготовлено 08 листопада 2024 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1, 8 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах.

Судові рішення викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). На судове рішення, викладене в електронній формі, накладається кваліфікований електронний підпис судді (у разі колегіального розгляду - кваліфіковані електронні підписи всіх суддів, що входять до складу колегії).

Відповідно до ч. 1, 3, 6, 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду.

Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення.

Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року містить підпис головуючого судді, рішення суду першої інстанції також оприлюднене у Єдиному держаному реєстрі судових рішень, що свідчить про підписання даного рішення суду із застосуванням електронного цифрового підпису складом суду, зазначеним у судовому рішенні, який здійснював розгляд справи.

Доказів того, що повний текст рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року виготовлений пізніше дати, яка вказана в резолютивній частині рішення, немає.

Доводи апеляційної скарги, що датою підписання судового рішення в підсистемі «Електронний суд» є 19 листопада 2024 року, не підтверджують тих обставин, що повний текст судового рішення складено також 19 листопада 2024 року, а є припущеннями відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що оскільки повний текст рішення було складено 08 листопада 2024 року, а відтак дата ухвалення судового рішення зазначена правильно, наведені в заяві доводи не містять даних про наявність в рішенні суду описок або наявних арифметичних помилок.

Доводи апеляційної скарги, що мотивувальна частина ухвали, в якій судом зроблено висновок про виправлення описки, суперечить її резолютивній частині про відмову в задоволенні заяви у виправленні описки, а також доводи апеляційної скарги, що прохання про виправлення в судовому рішенні описки в частині дати ухвалення судового рішення не заявлялося, відхиляються апеляційним судом, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відсутність у судовому рішенні описок та залишення без задоволення заяви представника позивача про виправлення описки.

Дійсно, на першій сторінці оскаржуваної ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року судом зазначено, що описку слід виправити. Разом із тим, на другій сторінці в мотивувальній частині ухвали вказано, що повний текст рішення було складено 08 листопада 2024 року, що відповідає дійсності, і в резолютивній частині ухвали судом залишено без задоволення заяву представника позивача про виправлення описки.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

З огляду на вищевикладене апеляційний суд звертає увагу, що апеляційній скарзі стороною відповідача не зазначено, яким чином, на думку заявника, зазначення судом дати виготовлення повного тексту рішення 08 листопада 2024 року, а не 19 листопада 2024 року, як просила сторона відповідача, може ускладнити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року в справі № 761/13612/24.

Апеляційний суд враховує, що на вказане рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року в справі № 761/13612/24 відповідачем ОСОБА_1 в особі представника Дівіної А.А. також подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року та направити справу на розгляд за встановленою законом підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

За таких обставин, процесуальна мета відповідача Макарової М.О. при зверненні до суду із заявою про виправлення описки у рішенні, яке вона сама просить скасувати в іншій апеляційній скарзі, не може вважатись такою, що спрямована на усунення перешкод у виконанні судового рішення.

Також апеляційний суд звертає увагу, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2024 року подана 08 грудня 20024 року в установлений законом строк протягом тридцяти днів після його проголошення і ухвалою Київського апеляційного суду від 20 березня 2025 року за даною апеляційною скаргою було відкрите апеляційне провадження, відтак, зазначення дати виготовлення повного тексту рішення жодним чином не вплинуло на реалізацію процесуального права відповідача на апеляційне оскарження.

Враховуючи наведені норми матеріального та процесуального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - Дівіної А.А. про виправлення описки.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ухвалою суду, помилкового тлумачення заявником норм процесуального права, не ґрунтуються на законі та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Дівіною Аллою Альбертівною, залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року щодо відмови у внесенні виправлень у рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.