Справа № 216/3295/24
Провадження № 2/216/472/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю: секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман Ірина Іванівна, ОСОБА_5 , про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

14 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що позивач разом з матір`ю ОСОБА_5 та рідним братом ОСОБА_2 проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_2 , тобто кожному по 1/3 частині.

01 листопада 2001 року батьки позивача ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 розлучились, після чого батько вдруге одружився з ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 придбав садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та земельну ділянку площею 0,0496 га у межах згідно планом, призначену для ведення колективного садівництва, з кадастровим номером :08:810:0136.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , яка від попереднього шлюбу мала двох синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1999 квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 . Тобто, за принципом пропорційності кожному по 1/4 частини відповідної квартири. Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на 1/4 частини квартири за вищевказаною адресою; на 1/2 частини садового будинку АДРЕСА_2 ; та на 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0496 га з кадастровим номером :08:810:0136, однак її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, та ще у 2014 році виїхали до російської федерації на постійне місце проживання, а чоловік ОСОБА_6 не встиг прийняти спадщину у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а сама: на 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/2 частини садового будинку АДРЕСА_2 ; та на 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0496 га з кадастровим номером :08:810:0136.

Позивач, та його брат ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. із заявами про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право власності було відмовлено. Позивач вважає, що має право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_8 , за спадковою трансмісією, та після смерті ОСОБА_6 за законом, оскільки фактично прийняв спадщину 19.05.2020, звернувся у встановлений законом строк із відповідною заявою до нотаріуса, а тому просив суд задовольнити позов.

Позивач у судове засідання не з`явився, його представниця ОСОБА_11 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідачі, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.21).

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого Органом приватизації управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів від 15.09.1993, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 (а.с.28).

01 листопада 2001 року ОСОБА_6 розірвав шлюб з ОСОБА_5 , та 26 червня 2018 року уклав шлюб з ОСОБА_10 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_12 (а.с.37, 38).

На підставі договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки 31.05.2019 ОСОБА_6 придбав садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; та земельну ділянку, площею 0,0496 га у межах згідно планом, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , призначену для ведення колективного садівництва, з кадастровим номером :08:810:0136 (а.с.39-45).

ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 належить на праві приватної сумісної власності квартира за адресою: АДРЕСА_3 , що встановлено свідоцтвом № НОМЕР_2 про право власності на житло, виданого Органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів від 19.03.1999 (а.с.31).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвами про смерть, виданими Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.53, 58).

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.ст. 1258, 1261 ЦК України).

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. від 23.04.2024, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , у зв`язку з наявністю суперечки між спадкоємцями (а.с.62).

Матеріалами спадкової справи № 60/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 встановлено, що після смерті останнього з заявами про прийняття спадщини звернулись його діти ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 (а.с.101-113).

Також, матеріалами спадкової справи № 59/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 встановлено, що після смерті останньої з заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , оскільки чоловік померлої та їх батько ОСОБА_6 не встиг прийняти спадщину у зв`язку зі смертю (а.с.114-123).

Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти (трансмітент), право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців-трансміссаров (спадкова трансмісія). Таким чином, спадкова трансмісія це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця.

Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю.

До трансміссара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця. У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися: 1) після смерті спадкодавця та 2) після смерті трансмітента.

Трансміссар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента. Це два самостійних суб`єктивних цивільних права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного. Спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини або, навпаки, можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця. Дії трансміссарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки.

Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансміссар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця. Утім до трансміссара переходить право не лише прийняти спадщину, а й відмовитися від її прийняття, адже спадкоємець завжди має варіантність поведінки він не зобов`язаний набувати тих прав і обов`язків, що мав за життя спадкодавець та які не припинилися внаслідок його смерті.

Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця.

На підставі викладеного можна зробити висновок, що оскільки право трансмісара на прийняття спадщини в порядку трансмісії та право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента є самостійними суб`єктивними цивільними правами, то спадкоємець має вчинити самостійні юридичні дії, які засвідчували б його волевиявлення, спрямоване на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії), так і після смерті трансмітента (спадкоємця за заповітом або за законом, який помер після відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця і не встиг її прийняти), зокрема подати дві окремі заяви про прийняття кожної із спадщини або в одній заяві зазначити про прийняття обох спадщин.

Вказаний правовий висновок узгоджений з постановою Верхового Суду від 01.09.2021 № 720/2683/19.

Судом встановлено, що спадкоємець за законом ОСОБА_6 як чоловік ОСОБА_8 помер після відкриття спадщини, але не встиг її прийняти. За таких обставин право на прийняття належної йому частки спадщини перейшло до його спадкоємиці (спадкова трансмісія) до ОСОБА_1 , та до ОСОБА_2 , за заявою яких і відкрито спадкову справу після його смерті, що дає підстави для висновку про те, що позивач як спадкоємець прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 за законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1216-1218, 1220, 1258, 1261 ЦК України, ст.ст.10, 11, 12, 13, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман Ірина Іванівна, ОСОБА_5 , про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/6 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/2 частину садового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , призначену для ведення колективного садівництва, з кадастровим номером :08:810:0136, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/8 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3 , в порядку спадкової трансмісії після ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В.Онопченко