ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7691/23 Номер провадження 22-ц/814/2418/25Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Остахова Володимира Павловича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2023 року з позовом до Автозаводського районного суду м. Кременчука звернулась ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту перебування на утриманні.

В обґрунтуваннях позову зазначає, що ОСОБА_1 з 13.12.2022 вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 .. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер під час виконання обов`язку із захисту Батьківщини. Від попереднього шлюбу вона має двох доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак рідний батько дітей не приймав участі у їх утриманні та вихованні. Натомість дохід ОСОБА_2 був єдиним та постійним джерелом доходу їх сім`ї. Заробітна плата ОСОБА_2 витрачалась на потреби їх сім`ї: оплату комунальних послуг, оплату лікування та придбання продуктів харчування/одягу. Вважає, що факт перебування її та її доньок на утриманні ОСОБА_2 має значення та потребує встановлення у судовому порядку для виникнення у неї особистих прав, як дружини на отримання одноразової грошової допомоги та особистих прав її доньок щодо соціальних пільг.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 лютого 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту перебування на утриманні було відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 адвокат Остахов В.П. та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 лютого 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зокрема вказує, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 лютого 2025 року необґрунтованим, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Крім того, зазначає, що судом помилково зазначено, що рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні не є підставою для отримання посвідчення члена сім`ї військовослужбовця, оскільки позивачка чітко вказувала у позові, що встановлення факту їй потрібно саме для оформлення одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця (ОГД), право на отримання якої як раз мають на утриманні загиблого, що підтверджуються відповідними рішенням суду. При цьому право на отримання ОГД не пов`язується законом з отриманням посвідчення члена сім`ї, тому висновки суду про те, що позивачка не має права на отримання посвідчення.

Акцентує увагу суду, що в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка разом з дітьми постійно проживала з загиблим ОСОБА_2 однією сім`єю та вони перебували на його утриманні починаючи з грудня 2022 року, до дня загибелі ІНФОРМАЦІЯ_3 , та даний факт є необхідним позивачці з метою отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі смертю особи на утриманні яких перебували діти, який загинув захищаючи Батьківщину, з яким вони проживали однією сім`єю та який був їх утримувачем.

Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представник позивача, треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх представники, інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст.374ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 13.12.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

31 жовтня 2023 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення по справі 946/4502/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів.

Із ЄДРСР (https://reyestr.court.gov.ua/Review/118648342) було встановлено, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.04.2024 задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_8 та заочне рішення суду від 31.10.2023 було скасовано, справу призначено до розгляду та 17 квітня 2024 року ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, яким із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_9 у розмірі 5 000 грн та ОСОБА_9 , у розмірі 3 000 грн.

Відмовляючи в задоволені позову, суд виходив з того, що позивач не довела наявності фактів, які мають значення для набуття нею або її доньками прав щодо отримання соціальних пільг і гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до рішення КСУ від 03.06.1999 № 5-рп/99 справа № 1-8/99 членами сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).»

У постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року (справа № 822/630/17) викладений висновок про те, що для того щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести факт проживання із загиблим та наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Згідно ч.1 ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

Пунктом 4 ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Судом першої інстанції було вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.12.2022 року. ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 . Крім того рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.04.2024року, вбачається що із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_9 у розмірі 5 000 грн та ОСОБА_9 , у розмірі 3 000 грн..

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони зводяться переважно до суб`єктивного незадоволення прийнятим рішенням, так як не підтверджені належними та допустимими доказами. Вони не спростовують встановлених судом першої інстанції фактів та не містять обґрунтованого заперечення наданої правової оцінки.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки долучені позивачем банківські виписки, як вказаний доказ підтверджує те, що померлий ОСОБА_2 , перераховував кошти на рахунок позивача та в подальшому його заробітна плата зараховувалась на рахунок позивача, тому вказані докази не підтверджують те, що кошти спрямовувались на утримання малолітніх доньок позивача.

Крім того суд зазначає, що позивач не довела порушення, невизнання або оспорення її прав або прав її доньок, а також те, що в цьому випадку встановлення факту перебування на утриманні померлого ОСОБА_2 , буде мати значення для отримання пенсії або інших соціальних пільг.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідає принципам змагальності та об`єктивності, не порушує прав і законних інтересів учасників справи, а отже є законними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Остахова Володимира Павловича - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 03 червня 2025 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ С.Б. Бутенко ____________________ О.І. Обідіна