ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 червня 2025 року м. Чернівці Справа № 716/10/25

справа №716/10/25

провадження 22-з/822/44/25

Чернівецький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кулянди М.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про відвід суддів Половінкіної Наталії Юріївни, Перепелюк Ірини Борисівни при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06 березня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні апеляційного суду перебуває зазначена цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06 березня 2025 року.

21 квітня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одинака О.О. було визначено (суддею-доповідачем) у складі колегії суддів: Половінкіної Н.Ю., Перепелюк І.Б.

08 травня 2025 року Ребрик М. М., в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до початку розгляду справи по суті поза судовим засіданням до суду апеляційної інстанції подано заяву про відвід суддям Половінкіній Н.Ю., Перепелюк І. Б.

В обґрунтування відводу заявник посилається на те, що під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі № 716/2475/23 судді Половінкіна Н. Ю. та Перепелюк І. Б. здавались налаштованими проти ОСОБА_1 , як багатодітного батька, та його представника, та, відповідно не здатні об`єктивно та неупереджено розглянути дану цивільну справу про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 02 червня 2025 року відвід, заявлений ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Соботник Р. В., суддям Половінкіній Н.Ю., Перепелюк І. Б. визнано необґрунтованим. Вирішення питання про відвід суддям Половінкіній Н.Ю., Перепелюк І. Б. передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 червня 2025 року вирішення питання про відвід зазначеного судді передано судді Кулянді М.І.

Перевіривши доводи заяви про відвід суддям Половінкіній Н.Ю., Перепелюк І. Б. вважаю, що підстави для задоволення відводу відсутні, виходячи з наступного.

Так, статтями 36, 37 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Статтею 39 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити відвід судді.

Частиною 2 ст.40 ЦПК України визначено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно із п.3 та п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає самовідводу, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В силу ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу, що прямо визначено процесуальним Законом.

Крім того, відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, №11/1987/134/188, § 48).

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях ЄСПЛ, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» ЄСПЛ наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (§§ 2832).

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Таким чином, аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що підставами для відводу судді є одночасне існування як суб`єктивного, так і об`єктивного критеріїв.

Оскільки заявником не надано доказів щодо необ`єктивності і упередженості суддів, а покликання заяви зводяться до незгоди із прийнятим рішенням за участі суддів. в іншому провадженні, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що наведені в заяві про відвід обставини свідчать виключно про вірогідність існування лише об`єктивного критерію, проте не доводять існування суб`єктивного критерію, а тому розглядаючи зазначену заяву не встановлено підстав для сумнівів в особистій неупередженості та безсторонності суддів Половінкіної Н.Ю., Перепелюк І. Б., а відповідно й перешкод для продовження розгляду справи за їх участі.

З урахуванням наведеного, у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Соботник Р. В., про відвід суддям Половінкіній Н.Ю., Перепелюк І. Б. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.36, 40 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В АЛ И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Соботник Ростислав Володимирович, про відвід суддів Половінкіної Наталії Юріївни, Перепелюк Ірини Борисівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя М.І. Кулянда