РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

з участю секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Смірнова С.М.,

представника відповідача Зубаня О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Смірнова Сергія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Смірнов С.М. звернувся до суду з цим позовом, в якому просив звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу виданого Жмеринським міськрайонним судом № 130/921/20 від 18.05.2020.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2007, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області. Спільне життя у сторін в даному шлюбі не склалося, рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31.05.2021 у справі № 130/801/21 шлюб між сторонами було розірвано, рішення набуло законної сили 01.07.2021. Під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком в свідоцтві про народження якого записаний позивач, батьківство відносно сина визнається ОСОБА_1 безумовно.

Відповідно до судового наказу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області у справі № 130/921/20 від 18.05.2020 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.04.2020 та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у заявленому ОСОБА_2 розмірі, регулярно сплачував аліменти на утримання неповнолітнього сина, оскільки дбав і дбає про належне матеріальне забезпечення дитини. Постійно допомагав колишній дружині утримувати та забезпечувати потреби сина додатково, крім сплачених аліментів, також відкрив в інтересах сина депозитний рахунок в банку. В межах виконавчого провадження № 62236908 стягнення відбувається з заробітної плати позивача, який працює офіційно, на сьогоднішній день проходить службу у Збройних Силах України.

Неповнолітньому сину ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 16 років, він являється ліцеїстом (11 клас) ІНФОРМАЦІЯ_5.

У січні 2025 року неповнолітній син ОСОБА_4 змінив місце проживання та переїхав проживати до батька за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що наведені обставини мають істотне значення для вирішення питання щодо припинення стягнення з нього аліментів на утримання дитини, оскільки син проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на його утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. У зв`язку з тим, що син позивача перестав проживати з матір`ю, просить припинити з нього стягнення аліментів на її користь на утримання сина.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Смірнов С.М. зазначив, що позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що в січні 2025 року неповнолітній син ОСОБА_4 змінив місце проживання та переїхав проживати до батька за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому відповідачка не надає докази, що в цей період син проживав разом з нею, крім того обставина, що син до січня 2025 року проживав разом з матір`ю не оспорюється позивачем, мова йде про нинішнє місце проживання дитини. Зміна місця проживання відбулась добровільно сином, на що він має повне право. Також, позивачем не оспорюється, що син зареєстрований за адресою відповідачки, оскільки зміна зареєстрованого місця проживання неповнолітньої особи відбувається виключно за згодою обох батьків, тому позивач і не в змозі змінити зареєстроване місце проживання сина, однак ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає. За якість складання акту обстеження умов проживання від 29.01.2025 працівниками служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації позивач відповідальності не несе. Він звернувся до Служби із заявою, в якій просив провести обстеження, з метою звернення до суду. Хто мав складати Акт , хто входив до комісії, хто підписував не відноситься до компетенції та відповідальності позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд звільнити його від сплати аліментів, оскільки син добровільно змінив своє місце проживання та проживає разом з ним в м. Києві. Він купує їжу, забезпечує сина під час його навчання, а тому вважає, що не повинен сплачувати аліменти на утримання сина, який проживає разом з ним.

Представник позивача - адвокат Смірнов С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позовній заяві.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідачка ОСОБА_2 надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав того, що вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Зазначає, що позивач повідомляє суду завідомо неправдиві відомості, адже їхній син з моменту народження та по даний час зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, проживання дитини саме з матір`ю, підтверджується довідкою КНП «Жмеринська МЦПМСД ЛЗПСМ», де зазначено, що дитина перебуває на обліку саме в цій медичній установі в сімейного лікаря, і лікувалась дитина теж за місцем проживання в м. Жмеринці у 2024 році двічі.

Звернула увагу суду, що в наданому позивачем Акті обстеження умов проживання від 29.01.2025 зазначено неправдиві відомості, оскільки дитина не змінювала місця проживання та не переїздила проживати до батька, а просто син навчається стаціонарно у Київському військовому ліцеї імені Івана Богун, а тому з батьком син не проживає і місця свого проживання не змінював. Відповідачка зазначає, що у неї є великі сумніви в дійсності і законності Акту наданого позивачем, оскільки даний акт, це документ який складається не однією особою, а комісією, проте в акті відсутні посилання на членів комісії, які обстежували умови проживання дитини. Крім того, не зрозумілим є для відповідача той факт, що виїздив обстежувати житлово-побутові умови т.в.о. голови юридичного відділу, тобто обстежувала умови проживання особа, до повноважень якої не входять такі дії.

Щодо твердження позивача на те, що він орендує квартиру в АДРЕСА_1 , то зауважує, що позивачем не надано доказів, що ця квартира дійсно ним орендується. Крім того, позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував, що особа, яка поставила підпис в графі «Орендодавець» є власником цієї квартири чи виступає від імені власника за нотаріальною довіреністю і має право її здавати в оренду.

Представник відповідачки- адвокат Зубань О.О. заявлені позовні вимоги не визнає повністю. Вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, просив в позові відмовити з підстав викладених у відзиві.

ПРОЦУСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ.

12.02.2025 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін 28.04.2025.

05.03.2025 відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву та клопотання про витребування оригіналу документа.

19.03.2025 представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Смірнов С.М. надав відповідь на відзив з одночасним поданням заяви про виклик та допит свідка.

18.04.2025 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Зубаня О.О. надійшла заява про відкладення розгляду справи.

21.04.2024 представник відповідача ОСОБА_2 - адвоката Зубань О.О. надав заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

28.04.2025 судове засідання відкладено на 03.06.2025

03.06.2025 у судовому засіданні представник відповідача Зубань О.О. відмовився від клопотань про витребування доказів, вказаних у відзиві.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Згідно з копією паспорта ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Жмеринка Вінницької області (а.с. 4).

Згідно з копією посвідчення від 10.04.2015 серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням особового складу штабу Командування сухопутних військ, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії - НОМЕР_2 між сторонами 24.11.2007 було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринка Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 427 (а.с. 7), який було розірвано на підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31.05.2021, справа № 130/801/21 (а.с. 8-9).

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком є ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 10).

Відповідно до копії судового наказу, виданого 18.05.2020 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області, справа № 130/921/20, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.04.2020 та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с 11).

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 29.01.2025, т.в.о. обов`язки начальника ССДС Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, начальником юридичного відділу ССДС Дробот О.В., на підставі заяви ОСОБА_1 з метою подання до суду проведено обстеження умов проживання в АДРЕСА_1 . Умови проживання добрі, квартира обладнана всіма необхідними меблями та побутовою технікою, санітарний стан відповідає нормі. За цією адресою проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

З довідки виданої КНП «Жмеринський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Жмеринської міської ради від 04.03.2025 встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на обліку в КНП «Жменринський МЦПМСД ЛЗПСМ» ОСОБА_6 . За 2024 навчальний рік перебував на амбулаторному лікуванні по вірусні інфекції з 08.03.2024 по 11.03.2024 та з 24.10.2024 по 31.11.2024 (а.с. 25).

Відповідно до довідки виданої квартальним комітетом «Доваторський» від 04.03.2025 № 2612 ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_2 , разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 26).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що під час навчання проживає з батьком в м. Києві, а під час канікул приїздить до матері в м. Жмеринка. На даний час він закінчив навчальний заклад і 01.06.2025 приїхав проживати до матері. Повідомив, що основні його речі (одяг, взуття) знаходяться в м. Жмеринка в будинку його матері. Також зазначив, що сімейний лікар знаходиться в Жмеринка. Знає, що батько сплачує матері аліменти на його утримання, однак мати не всю суму, які перераховує батько відає йому, лише частково. Відносини з матір`ю в нього хороші. Планує в липні вступати до вищого навчального закладу в м. Києві та під час майбутнього навчального періоду планує також проживати біля батька.

Зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем та відповідачкою є відносини, які пов`язані із припиненням стягнення аліментів на утримання дитини із батька дитини (сімейні правовідносини).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

МОТИВИ СУДУ. НОРМИ ПРАВА ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення.

Разом з тим, як визначено у ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При цьому, відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу вищевказаних норм права та рекомендацій Постанови Пленуму Верховного Суду України, вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримував нею аліменти на дитину, або дитина змінила своє місце проживання (не проживає з одним із батьків (матір`ю), на користь якої сплачувались аліменти). У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матір дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Праве вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті можливість скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору необхідно врахувати правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Існування судового рішення 2020 року про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні аліментів на користь того з батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів.

Суд вивчивши матеріали справи, враховуючи думку неповнолітнього сина сторін, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних. Син сторін на час подання позову та розгляду справи в суді досяг 16 років, а отже він в силу норм чинного законодавства може вільно обирати собі місце проживання з кимось з батьків, які мають у власності житлові приміщення. Син сторін пояснював, що, враховуючи свої інтереси, він проживає під час навчального періоду у квартирі батька в м. Києві, а у вихідні дні та у період канікул в будинку матері в м. Жмеринка. Підстави для втручання суду у порядок, який фактично склався і який відповідає інтересам дитини, відсутні.

Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину.

Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач не використовує кошти (аліменти) на утримання дитини. Крім того, з таких підстав цей позов не заявлявся, позивач вказав виключними підставами, зміна місця проживання сина. Також судом встановлено, що неповнолітній син сторін проживає з матір`ю у м. Жмеринці, що є його основним (постійним) місцем проживання, у період навчання у м. Києві тимчасово проживав з батьком, а з 01.06.2025 повернувся проживати з матір`ю, оскільки закінчив навчання. Доказів того, що позивач повністю утримує сина, суду не надано, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у позові судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ),

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Дата складання повного судового рішення 09.05.2025