Справа № 296/3558/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Петровська М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_1 , за період з серпня 2020 року до лютого 2025 року в розмірі 94 365 (дев`яносто чотири тисячі триста шістдесят п`ять) грн 34 (тридцять чотири) коп., нарахованої за виконавчим листом Корольовського районного суду міста Житомира від 13.02.2014 у справі №296/8483/13.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у нього з ОСОБА_2 є спільна дитина ОСОБА_1 , на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 29.01.2014 по справі №296/8483/13. По виконанню зазначеного рішення відкрито виконавче провадження №50946864, по якому наявна заборгованість із сплати аліментів на загальну суму 94 365,34 грн, за період з серпня 2020 року по лютий 2025 року. Окрім дочки ОСОБА_1 , позивач сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20.01.2020 по справі №296/9252/18. По виконанню вищезазначеного рішення, відкрите виконавче провадження №61659336 по якому наявна заборгованість із сплати аліментів на загальну суму 99 728,67 грн, за період з 14.09.2018 по лютий 2025 рік. Заборгованість по аліментам утворилась у зв`язку з тим, що загальна сума стягуваних з мене аліментів на двох дітей становить 5/6 частин його доходу, однак єдиним його доходом є пенсія і тому на власне утримання залишається 1/6 частини пенсії, яка є меншою, ніж прожитковий мінімум для непрацездатної особи. Єдиним джерелом його доходу є пенсія, іншого заробітку немає, погіршився стан здоров`я і він потребує лікування та обстеження, матеріальне становище погіршилося, він не може працювати та платити заборгованість.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 22 квітня 2025 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачка ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подавала. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направлялась на адресу відповідачки за зареєстрованим місцем її проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, та отримана відповідачкою 02.05.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2014 року у цивільній справі №296/8483/13-ц, стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кропивня Житомирської області, Володарсько-Волинського району, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.09.2013 року до досягнення донькою повноліття.

У відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.03.2025 №16316/23.12-25/14, складеного головним державним виконавцем Корольовського відділу Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа № 296/8483/13-ц заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з серпня 2020 року по лютий 2025 рік складає 94 365,34 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2020 року у цивільній справі №296/9252/18, визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 14.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку від 17.03.2025, складеної головним державним виконавцем Корольовського відділу Державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), по виконавчому провадженню з виконання виконавчого листа № 296/9252/18 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 14 вересня 2018 року по лютий 2025 року становить 99 728,67 грн.

На підтвердження свого стану здоров`я позивачем було надано медичну документацію, а саме ультразвукове дослідження судин голови і шиї від 28.02.2025, ультразвукове дослідження серця (ехокардіоскопія) від 08.02.2025, виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.03.2025, медичну картку амбулаторного хворого, згідно яких йому призначалось лікування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини.

Відповідно до частини другої статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"№ 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надав жодних доказів на підтвердження наявності тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення, які б слугували підставою для його звільнення від сплати заборгованості за аліментами. З наданих медичних документів вбачається, що позивач обстежувався, хворів, що властиво кожній людині. Також посилання на скрутне матеріальне становище нічим не підтверджено.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, -

ухвалив:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 09.06.2025.

Суддя М. В. Петровська