ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м.Суми

Справа №581/564/24

Номер провадження 22-ц/816/620/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО»

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 серпня 2024 року у складі судді Кузьмінського О.В., ухваленого в сел. Липова Долина Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» про стягнення заборгованості з орендної плати за землю,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 7945,02 грн, з яких 7672,74 грн заборгованість по орендній платі на підставі договору оренди від 22 травня 2017 року за користування земельною ділянкою за 2023 рік, 6,31 грн пеня, 154,65 грн інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2023 рік, 111,32 грн 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2023 рік, а також судові витрати.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 2,00 га, яка на підставі договору оренди від 22 травня 2017 року була передана відповідачу у строкове платне користування. Відповідач не виконав зобов`язання за договором і до цього часу не виплатив позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою за 2023 рік.

Вважає, що у зв`язку із невиплатою орендної плати з відповідача підлягає стягненню пеня, інфляційні втрати та 3% річних за прострочення внесення орендної плати.

Липоводолинський районний суд Сумської області рішенням від 15 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Стягнув із ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 7943 грн., з яких: орендна плата по договору оренди землі №0115 від 22 травня 2017 року за 2023 рік у сумі 7672 грн., пеня за невиплату орендної плати за 2023 рік у сумі 6 грн., інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2023 рік у сумі 154 грн., 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2023 рік у сумі 111 грн.

Стягнув з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. в рахунок повернення судового збору та 4000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «СК-АГРО» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що індексації підлягає орендна плата за кожен рік окремо з врахуванням індексу інфляції за відповідний період, оскільки за своєю правовою природою індексація призначена для компенсації втрат грошових доходів населення від подорожчання споживчих товарів і послуг в поточному періоді. Тому індексація орендної плати в поточному році не може бути підставою для автоматичного збільшення розміру орендної плати на наступний період.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу вважає, що стягнуті з відповідача відповідні витрати є завищеними та необґрунтованими.

Позивачем, в установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 2,00 га з кадастровим номером :07:001:0044 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Саївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 7, 37-38).

22 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СК-АГРО» укладено договір оренди землі №0115, згідно із яким ОСОБА_1 передала, а ТОВ «СК-АГРО» прийняло у строкове платне користування належну їй земельну ділянку загальною площею 2,00 га, в тому числі рілля 2,00 га, кадастровий номер: :07:001:0044 (а.с. 8-9).

Право оренди на підставі договору оренди №0115 від 22 травня 2017 року зареєстровано державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Грунівської сільської ради Сумської області 18 вересня 2018 року (а.с. 37 зворот).

Відповідно до основних положень укладеного договору оренди землі від 22 травня 2017 року:

Пункт 2.1.: В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,00 га, в тому числі рілля 2,00 га, кадастровий номер: :07:001:0044;

Пункт 3.1.: Договір укладено на 7 років терміном до 31 грудня 2023 року, з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою.

Пункт 4.1: Орендна плата складає 7301,54 грн., що становить 10 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за один рік користування земельною ділянкою;

Пункт 4.2: У розмір орендної плати не входить податок за землю. Орендар самостійно сплачує податок за землю. Орендна плата може сплачуватися орендодавцю готівкою через касу орендаря, згідно розрахункових відомостей за виключенням податку з доходів фізичних осіб, інших обов`язкових платежів. Орендна плата також може справлятися у натуральній формі, за згодою сторін по діючим в орендаря цінам на продукцію роботи та послуги;

Пункт 4.3.: Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації;

Пункт 4.4.: Орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року;

Пункт 4.5.: Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами та/або іншими документами;

Пункт 4.6. : Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом;

Пункт 4.7.: У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу;

Пункт 12.1: Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін;

Пункт 15.1.: Цей договір вважається укладеним, вступає в дію та приймається сторонами до виконання після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди за цим договором. Орендар проводить всі необхідні дії щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України.

Докази виплати орендної плати на підставі договору оренди землі №0115 від 22 травня 2017 року за 2023 рік суду не надані.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, врахувавши відсутність в матеріалах справи відомостей про виплату орендної плати позивачці за 2023 рік у розмірі, визначеному у договорі, вважав, що відповідач належно не виконав умови договору щодо виплати позивачу орендної плати за 2023 рік у розмірі 7301,54 грн та порушив вимоги статей 21, 25 Закону України «Про оренду землі», а також умови договору оренди землі від 22 травня 2017 року.

Крім того, у зв`язку з невиплатою орендної плати за 2023 рік з відповідача підлягає стягненню договірний розмір пені за 2023 рік, а відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та три відсотки річних.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

З огляду на те, що відповідач в добровільному порядку не виконав свої зобов`язання щодо виплати позивачці орендної плати за користування належною їй на праві власності земельною ділянкою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення з ТОВ «СК-АГРО» суми боргу з виплати орендної плати за 2023 рік за договором оренди від 22 травня 2017 року.

Проведений судом першої інстанції розрахунок орендної плати з урахуванням індексів інфляції відповідає розрахунку, наведеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 лютого 2025 року у справі №925/457/23.

Враховуючи встановлення факту порушення відповідачем умов договору оренди в частині своєчасної сплати орендної пати за 2023 рік, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені. Наведений судом розрахунок та розмір пені відповідають умовам укладеного договору і відповідачем не спростовані.

Також колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання з виплати орендної плати наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України. Доводів щодо незгоди з розрахунком інфляційних втрат та 3% річних апеляційна скарга не містить.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

В суді першої інстанції інтереси позивача представляла адвокат Козін Т.В. (а.с. 23-26).

Частиною 3 ст.133ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу .

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано копії договору про надання правової допомоги № 45 від 21 червня 2024 року, акту прийняття наданих послуг від 24 червня 2024 року; розрахунку витрат на правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги № 45 від 21 червня 2024 року та квитанції до платіжної інструкції, згідно якої позивач сплатив ФОП ОСОБА_2 4000 грн за надання правничої допомоги по договору № 45 від 24 червня 2024 року (а.с. 28-29, 32-34).

Виходячи зі складності справи та обсягу необхідних послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, ціни позову, та значення справи для сторін, колегія суддів вважає, що розмір присуджених до стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 4000 грн відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 15 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова