ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м.Суми

Справа №1806/2-899/11

Номер провадження 22-ц/816/775/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

стягувач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»,

боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез Олександр Леонідович

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Тумки Володимира Анатолійовича

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 жовтня 2024 року, в складі судді Титаренко В.В., постановлену у м.Суми, повний текст якої складено 11 жовтня 2024 року,

в с т а н о в и в:

12.09.2024 року адвокат Тумка В.А., в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л.

Скаргу обґрунтовує тим, що у провадженні приватного виконавця Мукореза О.Л. перебуває виконавче провадження по виконанню рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.12.2012 р. у справі №1806/2-899/11, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/15-12/2734 від 25.05.2007 року в розмірі 77060,09 доларів США звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , передану в іпотеку за іпотечним договором №1097 від 25.05.2007 року шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом. Посилаючись на воєнний стан в Україні, приписи Закону України №2120-ІХ від 15.03.2022 р., вважає, що законом встановлена заборона на звернення стягнення на вказане у судовому рішенні майно, а тому приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу АТ «Райффайзен Банк». Зазначав, що звертався до приватного виконавця з клопотанням про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», проте це клопотання залишено без задоволення. Вважає відмову приватного виконавця щодо незадоволення цього клопотання неправомірною та просить зобов`язати приватного виконавця повернути виконавчий документ стягувачу.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 жовтня 2024 року у задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_2 - адвоката Тумки В.А. на дії приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукореза О.Л. відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Тумка В.А., посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення скарги ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до того, що на час дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення закон не дозволяє (забороняє) звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки. Відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника. Оскільки закон не дозволяє звертати стягнення на вказане у судовому рішенні майно, то виконавець повинен повернути виконавчий документ стягувачу - АТ «Райффайзен Банк».

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Мукорез О.Л. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.12.2012 року по справі №1806/2-899/11 позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/15-12/2734 від 25.05.2007 року в розмірі 77060,09 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 01.11.2012 року становить 615941 грн. 30 коп., в тому числі сума основного боргу - 43018,21 доларів США, що еквівалентно 358952,69 грн., сума відсотків - 17950,78 доларів США, що еквівалентно 76534 грн. 19 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 7885,24 доларів США, що еквівалентно 14137,25 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 8205,86 доларів США, що еквівалентно 12813,09 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - чотирьохкімнатну квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 75,32 кв.м, житловою площею 49,2 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , які проживають за адресою АДРЕСА_2 , передану в іпотеку за іпотечним договором №1097 від 25.05.2007 шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, яка буде визначена на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, вирішено питання судових витрат.

27.04.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-899/11, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 15.01.2013 р., на виконання вищезазначеного рішення суду від 28.12.2012 р. (ВП №61927351). Відповідно до цієї постанови боржником у виконавчому провадженні ВП №61927351 є ОСОБА_2 (скаржник у справі, що розглядається).

21.08.2024 року представник ОСОБА_2 , адвокат Тумка В.А., звернувся до приватного виконавця Мукореза О.Л. з клопотанням про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», посилався на положення Закону України №2120-ІХ від 15.03.2022 р., яким був доповнений розділ VI Закону України «Про іпотеку» пунктом 5-2.

Як вбачається з трекінгу відстеження поштових відправлень сайту АТ «Укрпошта» 04.09.2024 р. ОСОБА_2 отримав відповідь приватного виконавця Мукореза О.Л. від 27.08.2024 р. №10003, відповідно до якої останній не вбачає підстав для закінчення виконавчого провадження ВП №61927351 або повернення виконавчого документа стягувачу.

Відмовляючи у задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_2 - адвоката Тумки В.А., суд першої інстанції виходив з того, що відмова приватного виконавця Мукореза О.Л. у задоволенні клопотання представника скаржника ОСОБА_2 - адвоката Тумки В.А., про повернення виконавчого документа стягувача є правомірною.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 3 цього ж Закону України відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, серед іншого, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Водночас, підстави для повернення виконавчого документа стягувачу передбачені ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». За приписами п. 9 ч. 1 цієї статті виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який триває і до сьогодні.

Відповідно до Закону України від 15.03.2022№ 2120-IX«Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI«Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту:

«5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що згадані норми права, а саме положення ст. 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) Закону України «Про іпотеку», не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі, в разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.

Представник скаржника помилково вважає, що закон встановлює заборону щодо звернення стягнення на майно боржника. Такі доводи є безпідставними, оскільки дія зазначених норм лише зупинена, у зв`язку з цим, у приватного виконавця Мукореза О.Л. відсутні підстави для повернення стягувачу АТ «Райффайзен Банк» виконавчого листа №2-899/11, виданого 15.01.2013 Ковпаківським районним судом м. Суми на виконання рішення від 28.12.2012 р. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Тумки Володимира Анатолійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина