КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

04 червня 2025 року місто Київ

справа № 761/40933/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів cудової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Кирилюк Г.М., Ратнікової В.М.,

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання відзиву, постановлену під головуванням судді Аббасової Н.В., у справі за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

Відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2. 02 травня 2025 року подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд».

06 травня 2025 року Київським апеляційним судом до Шевченківського районного суду міста Києва було направлено запит про витребування справи №761/40933/24.

26 травня 2025 року вказана цивільна справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 05 травня 2025 року визначено колегію суддів для розгляду вказаної справи у складі: головуючий суддя: Борисова О.В., судді: Гаращенко Д.Р., Ратнікова В.М.

Рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 19 травня 2025 року суддю судової палати з розгляду цивільних справ Гаращенка Д.Р. переведено до складу судової палати з розгляду кримінальних справ.

Відповідно до протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 03 червня 2025 року замінено суддю Гаращенка Д.Р. на суддю Кирилюк Г.М.

У прийнятті до розгляду апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання відзиву слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Таким чином, стаття 353 ЦПК України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подано апеляційну скаргу окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Згідно з вказаною нормою такі заперечення включаються до апеляційної скарги на рішення суду та перевіряються на предмет законності і обґрунтованості під час розгляду справи в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги - частина 1 статті 367 ЦПК України.

Вищевказані приписи згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року №3-рп/2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовою якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до правосуддя.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі №522/14750/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі №761/6099/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15-ц, у постанові від 13 березня 2019 року у справі №522/18296/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі №752/1016/17 дійшов висновку, що право на апеляційнеоскарження учасники справи можуть реалізувати в порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи своїми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Аналогічні висновки містяться в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15-ц та від 13 червня 2018 року у справі №761/6099/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 листопада 2024 року у справі №757/47946/19-ц зазначила, що «заявою» у розумінні наведених норм процесуального права є лише така заява, якою за аналогією з позовом ініціюється відповідне провадження. Такими заявами в цивільному процесуальному законодавстві є заяви в наказному провадженні (розділ ІІ ЦПК України) та заяви у справах окремого провадження (розділ ІV ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, а також заперечення чи пояснення третьої особи щодо позову або відзиву є нічим іншим, як письмовим викладом позиції учасників процесу, яка, крім вміщення у вказаних документах, може бути сформульована усно безпосередньо в судовому засіданні.

Водночас залишення без розгляду заяв, перелік яких міститься у частині другій статті 161 ГПК України (крім позовної), жодним чином не перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскільки учасники справи не позбавлені права довести до відома суду свою позицію у будь-який інший передбачений процесуальним законом спосіб (зокрема, шляхом надання усних чи письмових пояснень по суті спору). До того ж право особи на виклад своєї позиції у заяві по суті справи може бути захищене шляхом включення заперечень на відповідну ухвалу суду до апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене за результатами вирішення спору.

За іншого підходу, тобто надання учасникам процесу права на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень чи пояснень третьої особи окремо від рішення суду, створюються ризики та передумови для зловживання учасниками справи наданими їм процесуальними правами, що може негативно позначитися на ефективності судового процесу.

Згідно з п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання відзиву відповідно до положень ЦПК України не входить до переліку ухвал, визначеного статтею 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, тому апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2. на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання відзиву слід повернути апелянту.

При цьому суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Керуючись ст.ст.353, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання відзиву, постановлену під головуванням судді Аббасової Н.В., у справі за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: