Справа № 463/3634/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/822/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Гаврилюк Я.Ю.,

з участю: прокурора Сеніва О.П.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2023 року у справі за позовом Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі територіальної громади м. Винники (Львівської міської територіальної громади) до ОСОБА_1 , Львівської міської ради про визнання недійсним рішення, повернення земельної ділянки,

встановив:

У липні 2017 року керівник Львівської місцевої прокуратури №1 (в подальшому Галицька окружна прокуратура м. Львова) в інтересах держави в особі територіальної громади м. Винники (Львівської міської територіальної громади) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати недійсним рішення Винниківської міської ради №1725 від 26 березня 2015 року «Про затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 та повернути у власність Львівської міської територіальної громади в особі Львівської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :04:004:0250 (реєстраційний номер нерухомого майна 01), площею 0,0623 га, на АДРЕСА_1 , нормативною грошовою оцінкою 185326 грн. 29 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що рішенням Винниківської міської ради №1725 від 26 березня 2015 року «Про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 » затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку (кадастровий номер :04:004:0250), площею 0,0623 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка за категорією земель та видом використання належала до земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку і перебувала у комунальній власності.

Однак, на відстані 1,5 м від цієї земельної ділянки протікає потік без назви, права притока річки Миклашівка, який згідно зі статтею 79 Водного кодексу (далі ВК) України належить до малих річок.

Для створення сприятливого режиму водних об`єктів вздовж морів, річок, навколо озер, водосховищ, інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою, водночас, за даними Львівського обласного управління водних ресурсів проекти землеустрою щодо організації та встановлення меж території водного фонду та водоохоронних зон у АДРЕСА_1 не розроблялися та не погоджувалися.

Вважає, що відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги, як частини водоохоронної зони, не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, тому Винниківською міською радою, всупереч порядку встановлення цільового призначення земель, вказану земельну ділянку водного фонду віднесено до земель житлової та громадської забудови, а також надано її для будівництва та обслуговування житлового будинку в порушення особливого правового режиму використання земель прибережних захисних смуг, оскільки прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків) не можуть перебувати у власності громадян.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2023 року позов задоволено.

Визнано недійсним рішення Винниківської міської ради №1725 від 26 березня 2015 року «Про затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на вул. Жуковського у м. Винники».

Повернуто у власність Львівської міської територіальної громади в особі Львівської міської ради земельну ділянку, кадастровий номер: :04:004:0250 (реєстраційний номер нерухомого майна 01), площею 0,0623 га, на АДРЕСА_1 , нормативною грошовою оцінкою 185326 грн. 29 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 2189 грн. 95 коп.

Стягнуто з Львівської міської ради на користь Львівської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 2189 грн. 95 коп.

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада, просить його скасувати.

Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням чинного законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що згідно з даними Львівського обласного управління водних ресурсів «Львівське облводресурсів», поблизу вул. Жуковського у м. Винники протікає потік без назви, права притока річки Миклашівка, який відноситься до малих річок. Львівським облводресурсів проекти землеустрою щодо організації та встановлення меж територій водного фонду та водоохоронних зон (в тому числі, прибережних захисних смуг) у м. Винники по вул. Жуковського не розроблялись та не погоджувались.

Зазначає, що з акту обстеження водного об`єкту за адресою АДРЕСА_1 від 06 червня 2016 року вбачається, що водний об`єкт, який розміщений по ліву сторону вул. Жуковського у низинній частині, є природним потічком, прибережна захисна смуга практично відсутня.

За позицією апелянта, у зв`язку з відсутністю проекту землеустрою, землевпорядної документації щодо встановлення прибережної захисної смуги, неможливо встановити прибережну захисну смугу (водоохоронну зону), а з огляду на те, що позовні вимоги про визнання незаконним рішення Винниківської міської ради №1725 від 26 березня 2015 року «Про затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на вул. Жукровського у м. Винники», яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0623 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, прокурор обґрунтовує тим, що земельна ділянка знаходиться в межах прибережної захисної смуги, встановлення ширини прибережної захисної смуги чи відсутність прибережної захисної смуги, висновки про місце розташування земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 , поза межами чи в межах прибережної захисної смуги, є необхідним для вирішення даного спору.

25 квітня 2023 року перший заступник керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апелянта. Наголошує, що під час розгляду даної справи встановлено, що проекти землеустрою щодо організації та встановлення меж територій водного фонду та водоохоронних зон (в тому числі прибережних захисних смуг) по вул. Жуковського в м. Винники, де протікає потік без назви, який є правою притокою річки Миклашівка та, згідно зі статтею 79 ВК України, належить до малих річок, не розроблялись, тому, за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, в даному випадку 25 метрів, в той час, як відстань від спірної земельної ділянки до даного водного об`єкта значно менша від вказаних нормативних розмірів прибережної захисної смуги. Вважає, що намагання відповідачів ініціювати призначення в справі судової експертизи свідчить про їх намір затягнути вирішення справи по суті.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , у даній справі призначено судову земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року провадження в справі поновлено у зв`язку з надходженням висновку судового експерта Бочуляка Р.П. за результатами проведення земельно-технічної експертизи №11/24 від 14 жовтня 2024 року.

20 травня 2025 року, після оголошеної в судовому засіданні апеляційного суду перерви, інші учасники справи, окрім присутніх, не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто у їхній відсутності, за участі представника відповідача ОСОБА_1 та прокурора Сеніва О.П.

Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 29 травня 2025 року о 09:10.

Заслухавши пояснення сторони відповідача ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги та заперечення представника Львівської обласної прокуратури, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Винниківської міської ради Львівської області від 26 березня 2015 року №1725 «Про затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 » затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність земельну ділянку, кадастровий номер :04:004:0250, площею 0,0623 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 за рахунок земель, що не надані у власність або користування, віднісши її до земель житлової та громадської забудови.

Пунктом 3 рішення Винниківської міської ради №1725 від 26 березня 2015 року «Про затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на вул. Жуковського у м. Винники» зобов`язано землевласника забезпечити цілодобовий доступ до існуючих на території ділянки інженерних мереж для їх ремонту, обслуговування і будівництва нових та дотримуватися правил використання земель в охоронній зоні згідно з вимогами інженерних служб міста.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21 квітня 2015 року №НВ-015, земельна ділянка за кадастровим номером :04:004:0250 знаходиться у АДРЕСА_1 , категорія земель землі житлової та громадської забудови, площа 0,0623 га, та перебуває у комунальній власності.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №89851825 від 17 червня 2017 року, земельна ділянка за кадастровим номером :04:004:0250, що знаходиться у АДРЕСА_1 , площею 0,0623 га, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Листом Львівського обласного управління водних ресурсів «Львівське облводресурів» Державного агентства водних ресурсів України №09/1342 від 18 серпня 2016 року підтверджується, що поблизу вул. Жуковського у м. Винники Львівської області протікає потік без назви права притока річки Миклашівка, який згідно зі статтею 79 ВК України належить до малих річок. Паспорт річки на даний потік та на річку Миклашівка не розроблявся, тому картографічні в Львівському облводресурсів відсутні. Львівським облводресурсів проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронних зон (в тому числі прибережних захисних смуг) в м. Винники по вул. Жуковського не розроблялись та не погоджувались.

Відповідно до акту обстеження водного об`єкту у м. Винники на вул. Жуковського від 06 червня 2016 року, складеного представниками Винниківської міської ради, відділу водних ресурсів Дублянського управління водного господарства, депутатів Винниківської міської ради та мешканців вул. Жуковського у м. Винники, водний об`єкт, що розміщений по ліву сторону вул. Жуковського у низинній частині, є природнім потічком, верхів`я якого взято у бетонний колектор, діаметром 1000 мм, і протікає в східному напрямку в сторону автодороги Київ-Чоп. На обстеженій водозбірній території, орієнтовною площею 60 га, відкритих водотоків не виявлено. Площа водозабору існуючого водотоку забудована висотними та індивідуальними житловими будинками, частково зайнята лісопарковою зоною. На час обстеження, окрім ґрунтових вод, інших джерел наповнення потічка існуючого колектора не виявлено. Прибережна захисна смуга потічка практично відсутня, оскільки забудована індивідуальними житловими будинками та господарськими будівлями та огорожами і використовується під городи. Відкрита частина потічка, довжиною 40 м, максимальною глибиною до 1,5 м і шириною 0,6 м, відкоси практично вертикальні. В районі кільцевої дороги на довжині 150 м потік взятий в бетонний колектор діаметром 1000 мм до 1500 мм. Вода в потічку має характерний запах каналізаційних стоків, внаслідок чого в кінцевому, пропонується відкриту частину потічка довжиною 740 м взяти в бетонний колектор з приєднанням до вже існуючого колектора.

За результатами проведеної у даній справі земельно-технічної експертизи №11/24 від 14 жовтня 2024 року зроблено такі висновки:

1.Станом на час проведення дослідження наявний відкритий стічний канал біля земельної ділянки, площею 0,0623 га, що розміщена у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:004:0250, яка належить гр. ОСОБА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не може відноситись до водного об`єкту;

Встановити вид даного водного об`єкта не надається за можливе;

Розроблення та затвердження проектів землеустрою прибережної захисної смуги водного об`єкта потічка (струмка) без назви, правої притоки річки Миклашівка у районі вул. Жуковського в м. Винники не проводилось (відсутнє).

Прибережна захисна смуга водного об`єкта потічка (струмка) без назви, правої притоки річки Миклашівка в районі вул. Жуковського в м. Винники не визначалась і не встановлювалась.

2.В зв`язку з відсутністю встановлених меж прибережної захисної смуги водного об`єкта потічка (струмка) без назви, правої притоки річки Миклашівка в районі вул. Жуковського в м. Винники, встановити, чи знаходиться земельна ділянка, площею 0,0623 га, що розміщена в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:004:0250, яка належить гр. ОСОБА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в цілому чи частина цієї земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги не надається за можливе.

Статтею 19 Земельного кодексу (далі ЗК) України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до частини першої статті 58 ЗК України та статті 4 ВК України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Земельні ділянки під прибережні захисні смуги виділяються у межах водоохоронних зон вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності (частина перша статті 60 ЗК України, частина перша статті 88 ВК України).

Отже, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року №173, і додаток 13 до цих правил).

Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України.

Крім того, за положеннями частини четвертої статті 88 ВК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року №434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час встановлення водоохоронної зони.

Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50, 54 Закону України «Про землеустрій».

Землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання.

Отже, прибережна захисна смуга це частина водоохоронної зони, визначеної законодавством ширини, вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України).

Таким чином, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України (у редакції, чинній на час прийняття рішень щодо передачі земельної ділянки), та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення. Надання у власність або користування земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статтей 83, 84 цього Кодексу.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 30 травня 2018 року у справі №469/1393/16-ц (провадження №14-71цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (провадження №14-452цс18) (пункт 44), від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження №14-473цс18) (пункт 53), від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (провадження №14-364цс19) (пункт 63.2).

За вимогами статті 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

На переконання колегії суддів, вказаний висновок експертизи не може бути доказом відсутності водного об`єкта біля земельної ділянки, площею 0,0623 га, на вул. Жуковського у м. Винники, яка передана ОСОБА_1 , оскільки це спростовується іншими доказами у справі.

Так, зокрема, наявність потічка підтверджується листом Львівського обласного управління водних ресурсів «Львівське облводресурів» Державного агенства водних ресурсів України №09/1342 від 18 серпня 2016 року, актом обстеження водного об`єкту у м. Винники на вул. Жуковського від 06 червня 2016 року, складеного представниками Винниківської міської ради, відділу водних ресурсів Дублянського управління водного господарства, депутатів Винниківської міської ради та мешканців вул. Жуковського у м. Винники.

Також необхідно зазначити, що з дослідницької частини висновку експерта №11/24 від 14 жовтня 2024 року вбачається, що проведеним оглядом встановлено, що між огорожами садиб вздовж вулиці Жуковського в м. Винники наявний канал, який знаходиться в занедбаному стані; у верхній частині наявного каналу розташований бетонний колектор, з якого в канаву витікає вода, з неприроднім характерним запахом та невстановленої якості; витоку потічка (струмка) не встановлено, інших джерел наповнення каналу не виявлено, вода в каналі має характерний запах каналізаційних стоків, на підставі чого зроблено висновок про неможливість віднесення відкритого стічного каналу до водних об`єктів.

Крім цього, під час огляду експертом встановлено, що прибережна захисна смуга каналу фактично відсутня, оскільки забудована, як багатоповерховими так і індивідуальними житловими будинками та господарськими будівлями, використовується під городи, тощо; по берегах каналу наявні закінчення з труб, які виходять з навколишніх садиб і використовуються для скиду в русло рідин не встановленого характеру; канал знаходиться в найнижчій частині наявної території АДРЕСА_1 та виконує роль збирача води, рідин з прилеглих територій та скинутих вод з багатоповерхових будинків, садиб, тощо.

У висновку експерт зазначив, що станом нам час проведення дослідження наявний відкритий стічний канал біля земельної ділянки, площею 0,0623 га, по вул. Жуковського у м. Винники, не може відноситись до водного об`єкту, встановити вид даного водного об`єкту не надається за можливе, цим самим не заперечивши категорично щодо наявності водного об`єкту, вид якого встановити експерту не надається можливим.

Висновки експерта про те, що розроблення та затвердження проектів землеустрою прибережної захисної смуги водного об`єкта потічка (струмка) без назви, правої притоки річки Миклашівка у районі вул. Жуковського в м. Винники не проводилось (відсутнє) і що прибережна захисна смуга водного об`єкта потічка (струмка) без назви, правої притоки річки Миклашівка в районі вул. Жуковського в м. Винники не визначалась і не встановлювалась, не свідчать про відсутність прибережної захисної смуги водного об`єкту, оскільки існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону, її розміри встановлені законом.

Аналізуючи висновок експерта, колегія суддів вважає, що такий не містить беззаперечних висновків про відсутність водного об`єкта біля земельної ділянки, площею 0,0623 га, що розміщена в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:004:0250, яка передана ОСОБА_1 , оскільки у висновку експерт зазначив, що встановити вид даного водного об`єкту не надається за можливе.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність біля земельної ділянки, площею 0,0623 га, що розміщена в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:004:0250, яка належить ОСОБА_1 , водного об`єкту потічка без назви, правої притоки річки Миклашівка, а відтак, наявною є вздовж потічка прибережна захисна смуга, у межах якої земельні ділянки не можуть передаватися у приватну власність.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що спірна земельна ділянка не відноситься до земель водного фонду, оскільки на цій місцевості, у м. Винники не було затверджено відповідної містобудівної документації, не розроблено проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги, так як за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, що вказано у наведених вище постановах Великої Палати Верховного Суду.

Як визначено статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; г) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Підпункт «г» частини 4 статі 83 ЗК України передбачає, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Тобто, набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель водного фонду, положеннями ЗК України та ВК України заборонено.

Оскільки рішенням Винниківської міської ради №1725 від 26 березня 2015 року «Про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на вул. Жуковського у м. Винники» затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер: :04:004:0250, площею 0,0623 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належить до земель водного фонду, то таке рішення органу місцевого самоврядування, наділеного повноваженнями щодо земельної ділянки, є незаконним.

Держава або територіальна громада не втрачають володіння земельними ділянками водного фонду, які за законом не можуть бути передані у приватну власність у разі такого їх передання фізичним чи юридичним особам, а відтак, у таких випадках слід усувати перешкоди у користуванні відповідною земельною ділянкою (стаття 391 ЦК України), шляхом повернення її власникові.

Це стосується і тих випадків, коли право приватної власності на земельні ділянки водного фонду було зареєстровано на підставі неправомірних рішень про передачу таких земель у власність фізичних чи юридичних осіб. Такі рішення не створюють ті юридичні наслідки, на які вони спрямовані.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані щодо земельних ділянок водного фонду у постановах від 22 травня 2018 року у справі №469/1203/15 ц (провадження №14-95цс18); від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (провадження №14-452цс18, пункт 70); від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження №14-473цс18, пункт 80); від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14ц (провадження №14-364цс19, пункт 96); від 07 квітня 2020 року у справі №372/1684/14-ц (провадження №14-740цс19, пункт 45); від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21, пункти 51-52), колегія суддів доходить висновку, що зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала за собою право власності на цю ділянку.

За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки водного фонду є негаторний, а не віндикаційний позов.

Спірна земельна ділянка знаходиться на території прибережної захисної смуги, що належить до земель водного фонду і не могла бути передана у приватну власність фізичній особі відповідачу ОСОБА_1

Винниківська міська рада у рішенні №1725 від 26 березня 2015 року безпідставно зазначила про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки із земель житлової чи громадської забудови, а не із земель водного фонду, до категорії яких ця земельна ділянка належала і належить.

З огляду на те, що рішенням Винниківської міської ради №1725 від 26 березня 2015 року «Про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на вул. Жуковського у м. Винники» затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер: :04:004:0250, площею 0,0623 га, без урахування того, що на цій території є ділянка прибережної захисної смуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність передачі Винниківською міською радою земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 , оскільки це суперечить нормам чинного законодавства.

При цьому, необхідно зазначити, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого виплаває із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (пункт 5.6); від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц, від 19 травня 2020 року у справі №922/4206/19 (пункт 43); від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 (пункт 88); від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (пункт 75); від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 55)).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позову прокурора в частині необхідності визнання незаконним та скасування рішення Винниківської міської ради №1725 від 26 березня 2015 року «Про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на вул. Жуковського у м. Винники», на підставі якого спірну земельну ділянку було оформлено за ОСОБА_1 , оскільки таке не призведе до відновлення порушеного права.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство передбачає такий, як усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (статті 391 ЦК України, частина 2 статті 52 ЗК України).

Так, мета позову прокурора спрямована на усунення перешкод територіальній громаді міста Винники, правонаступником якої є Львівська міська територіальна громада, яка не втратила володіння земельною ділянкою, у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, шляхом її повернення від ОСОБА_1 , що також є однією з позовних вимог даного позову.

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові.

Таким чином, з урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню лише в частині задоволення позовної вимоги Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі територіальної громади м. Винники (Львівської міської територіальної громади) про визнання недійсним рішення Винниківської міської ради №1725 від 26 березня 2015 року «Про затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 » з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

В решті, спір по суті вирішено судом першої інстанції правильно, тому підстав для скасування чи зміни рішення в його іншій частині немає, у зв`язку з чим, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Правильність таких висновків суду по суті вирішення спору підтверджується постановою Верховного Суду від 16 квітня 2025 року (справа №463/3632/17, провадження №61-12797св24), прийнятою в справі з подібними правовідносинами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України та з урахуванням наслідків розгляду справи апеляційним судом часткового задоволення позовних вимог позивача (задоволення однієї позовної вимоги майнового характеру), з відповідачів ОСОБА_1 та Львівської міської ради підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі по 1389 грн. 94 коп. з кожного з них, тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2023 року в частині задоволення позовної вимоги Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі територіальної громади м. Винники (Львівської міської територіальної громади) про визнання недійсним рішення Винниківської міської ради №1725 від 26 березня 2015 року «Про затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки на вул. Жуковського у м. Винники» скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї позовної вимоги Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі територіальної громади м. Винники (Львівської міської територіальної громади) відмовити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2023 року в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Львівської обласної прокуратури, змінити, зменшивши його з 2189 гривень 95 копійок до 1389 гривень 94 копійок.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2023 року в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з Львівської міської ради на користь Львівської обласної прокуратури, змінити, зменшивши його з 2189 гривень 95 копійок до 1389 гривень 94 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 29 травня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич