Справа № 278/198/25
Провадження №2/291/232/25
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

10 червня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Гарбарук І.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження (за наявними матеріалами справи без виклику сторін у судове засідання) в залі суду селищі Ружин цивільну справу № 278/198/25 за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

13.07.2025 до суду надійшла позовна заява, яка мотивована тим, що відповідно до умов укладеного договору №4146851 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.11.2023 від товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відповідач ОСОБА_1 , отримав кредит у розмірі 16 000,00 гривень строком на 345 днів шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % від суми кредиту за кожен день користування. Згідно з укладеним договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024, право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4146851 від 17.11.2023 перейшло від товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції». Відповідач отримав на свій рахунок кредитні кошти, однак взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 27.10.2024 заборгованість становить 119 549,67 гривень, яка складається з: 15 999,99 грн заборгованості за кредитом; 73 789,70 грн процентів, нарахованих первісним кредитом; 29 759,98 грн процентів, нарахованих ТОВ «Українські фінансові операції» за 93 календарних дні. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн та судові витрати за сплачений судовий збір.

Відповідач 27.02.2025 отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, відзиву в установлений законом строк не надав, будь-яких заяв від нього не надійшло.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

13.07.2025 через «Електронний суд» надійшов вказаний позов.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20.01.2025 цивільну справу передано на розгляд Ружинського районного суду Житомирської області за підсудністю.

19.02.2025 цивільна справа надійшла до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2025 головуючим суддею по справі визначено суддю Гарбарук І.М..

19.02.2025 надійшла відповідь №1132429 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача..

20.02.2025 ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію.

10.04.2025 АТ КБ «ПриватБанк» надані докази, витребувані ухвалою суду від 18.03.2025.

02.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» надано докази, витребувані ухвалою суду від 29.04.2025.

Відповідно ч.8 ст. 128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав.

Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Згідно електронного сайту Ружинського районного суду Житомирської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд, але не подав відзиву на позов, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 17.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір №4146851 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9 000,00 грн строком на 345 днів (а.с.46-55).

18.11.2023 укладено додатковий договір до договору №4146851 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17.11.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн та пунктом 1.3 внесено зміни у п.1.2 договору. Який викладено в такій редакції: «1.2. На умовах, встановлених договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 16 000 гривень. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 23 днів (а.с. 59-60).

2. Порядок та умови надання додаткової суми кредиту

2.1 «…Дата надання додаткової суми кредиту: 18.11.2023 або 19.11.2023 (а.с. 59 зворот)».

Надалі відповідно до умов укладеного договору факторингу від 26.07.2024 №26/07/2024 право вимоги по кредитному договору №4146851 від 17.11.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відступлено з ТОВ «Лінеура Україна» на користь ТОВ «Українські фінансові операції» (а.с.20-24).

Кредитні договори були укладені в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем кредитора. Кредитні договори підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 96455 - 17.11.2023, 23309 - 18.11.2023 (а.с.55,60).

ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн та 9 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку маска картки НОМЕР_1 (яку клієнтом вказано при підписані договору), що підтверджується листом №1052-2607, №1051-2607 від 26.07.2024 від ТОВ «Універсальні платежі рішення» (а.с.67, 68).

Факт належності картки з номером НОМЕР_2 та використання кредитних коштів підтверджується відповідями АТ КБ "ПриватБанк" №20.1.0.0.0/7-250130/50177-БТ від 10.04.2025, №20.1.0.0.0/7-250512/51608-БТ від 12.05.2025 та доданою до відповідей виписки про рух коштів по вказаній картці та факт зарахування коштів.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №4146851 від 17.11.2023 та виписки АТ КБ "ПриватБанк" відповідач на виконання умов договору частково сплачував кредитні кошти.

Оцінка суду:

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

У ч. 1 ст. 627ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України).

Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору.

Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто.

Статтею 610ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №4146851 від 17.11.2023 заборгованість ОСОБА_1 складає 119 549,67 грн, в т.ч. основний борг - 15 999,99 грн., проценти 73 789,70 грн, проценти, нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» за договором №4146851 про надання споживчого кредиту від 17.11.2023 за 93 календарних днів (27.07.2024-27.10.2024) 29 759,98 грн.

Доказів погашення заборгованості ні позивачу, ні жодному із попередніх кредиторів відповідачкою не надано, розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростований, а тому вимога позивача про стягнення з відповідачки 119 549,67 грн. підлягає задоволенню.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було.

Суд зауважує, що при укладенні кредитних договорів, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договором.

Висновок суду.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюю зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України.

При подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 24 22,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача.

В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Представник відповідача просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акта приймання передачі наданих послуг №4146851 від 11.12.2024, детальний опис робіт (наданих послуг) №4146851 від 11.12.2024.

У акті описано види послуг, час, витрачений на їх надання та вартість.

Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 р. у справі №640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 31.08.2023 у справі №824/20/23 висловив правову позицію, що зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін.

Крім того, надані послуги є типовими для позивача, оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

Таким чином, з врахуванням виконаної адвокатом роботи, враховуючи категорію справи, яка не представляє складності, обсяги виконаної роботи є незначними, розгляд справи проведено без участі представника позивача, а також з урахуванням принципів пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 263-265, 272, 279, 280-284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість у розмірі 119 549 (сто дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) грн 67 коп, в т.ч. 15 999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; 73 789,70 грн проценти, нараховані первісним кредитором; 29 759,98 грн- проценти, нараховані ТОВ «Українські фінансові операції» за 93 календарних дні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

В решті вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», місцезнаходження: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Повне судове рішення

складено 10.06.2025.

Суддя Ружинського районного суду

Житомирської області І.М. Гарбарук