Справа № 331/3411/24
Провадження № 2/331/268/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засіданні Красан І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявоюдо ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та перебування на його утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував у шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 . Проте, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.12.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу постійно проживають із позивачем та знаходяться на його утриманні. З початком збройної агресії Російської Федерації проти України, у квітні 2022 року, через постійні обстріли та загрозу життю та здоров?ю, позивач разом із синами виїхав із села Осипенка Бердянськогго району Запорізької області, де родина проживала, до міста Запоріжжя. Відповідач у свою чергу не заперечувала проти цього, але ж сама не мала наміру залишати рідну домівку у селі Осипенка Бердянськогог району, яке тимчасово окуповане. 3 19.04.2022 року діти проживають разом з позивачем і зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач влаштував дітей до шкільних закладів, уклав медичні декларації із педіатром, створив всі умови для проживання синів, здійснює опіку над ними, доглядаю, самостійно виховує та піклується про їх стан здоров?я. Протягом всього цього часу відповідач не приймає жодної участі у житті синів, їх вихованням не займається, матеріальну допомогу не надає. Встановлення факту самостійного виховання та перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей необхідне позивачу для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на синів, одержання соціальних виплат і надання пільг, передбачених чинним законодавством України, його подальшого переміщення разом з дітьми. Крім того, на теперішній час велика кількість соціальних організацій потребують згоди всіх батьків (щодо інтересів дитини) або ж в разі відсутності, вимагають пред?явлення документа, який підтверджує, що батько самостійно виховує дитину до 18 років.

Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач просить суд встановити факт самостійного виховання та перебування на його утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 11 липня 2024 року вищезазначену позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засідання у справі та призначено підготовче засідання (а.с.31).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 09 жовтня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.60).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 і представник позивача адвокат Іващенко М.В.. яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1196864 від 16.09.2024 року (а.с.51-52), не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представник позивача Іващенко М.В. надала до канцелярії суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі позивача і представника позивача, позовні вимоги сторона позивача підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, з підстав викладених у позові (а.с.68).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача ОСОБА_2 до зали судових засідань (а.с.34, 57, 61, 65, 73, 79). Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідач суду не надала. Разом з тим, до суду надійшла заява ОСОБА_2 , із змісту якої вбачається, що відповідач по справі в період з 2022 року і по теперішній час проживає у селі Осипенко Бердянського району Запорізької області, тобто на території, яка є тимчасово окупованою, і не може самостійно виховувати і утримувати своїх двох неповнолітніх дітей. Підтвердила також той факт, що ОСОБА_1 самостійно утримує та виховує двох їх спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.47). До заяви також долучено: копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_1 , який видано Бердянським РВ УМВС України в Запорізькій області від 25.08.2007 року (а.с.43-46); копію паспорта Російської Федерації на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № НОМЕР_2 , який видано підрозділом 910- 031 Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації від 27.03.2023 року (а.с.41-42).

Представник третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. При цьому, представник третьої особи Ніколичева І.В., яка діє на підставі довіреності № 02/03.3-20/03606 від 30.12.2024 року, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без участі представника, зазначивши при цьому. що не заперечує проти ухвалення рішення по цивільній справі з урахуванням усіх поданих матеріалів та інтересів дітей. У заяві також звернуто увагу суду на те, що з причини відсутності інформації про матір дітей ОСОБА_2 , у представника третьої особи не було можливості провести бесіду із останньою та встановити спроможність матері виконувати свої батьківські обов`язки (а.с.82-83).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 23.07.2007 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 було укладено шлюб, про що Осипенківською сільською радою Бердянського району Запорізької області видано свідоцтво про шлюб, відповідний актовий запис № 11. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , про що Осипенківською сільською радою Бердянського району Запорізької області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 02 жовтня 2007 року, відповідний актовий запис № 43 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 і ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 , про що Виконавчим комітетом Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області видано було свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 21 березня 2012 року, відповідний актовий запис № 06 (а.с.9).

Рішенням Бердянського міськрайнного суду Запорізької області від 06.12.2021 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований Осипенківською сільською радою Бердянського району Запорізької області 23.07.2007 року, актовий запис № 11, розірвано (а.с.12).

Відповідно довідки № 2302- від 19.04.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивач ОСОБА_1 фактично проживає / перебуває як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 вказано адресу: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Згідно довідки № 2302- від 19.04.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 фактично проживає / перебуває як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 вказано адресу: АДРЕСА_3 (а.с.11).

Згідно довідки № 2302- від 19.04.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_4 фактично проживає / перебуває як внутрішньо-переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 вказано адресу: АДРЕСА_3 (а.с.11).

Отже. судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і двоє його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи і проживають разом.

Згідно акту обстеження умов проживання дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які проживають разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , складеного головними спеціалістами відділу по Шевченківському району Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Шовкопляс М.В. і ОСОБА_7 на підставі заяви ОСОБА_1 від 06.02.2024 року, встановлено, що за вказаною вище адресою у квартирі, яка складається з чотирьох кімнат, ОСОБА_1 проживає разом з двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Батьком створені умови для проживання, розвитку та навчання дітей. Стосунки у родині добрі, конфліктів немає (а.с.13-14).

Із змісту листа Відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 13.03.2024 року вбачається, що в ході розгляду заяви ОСОБА_1 з приводу перетину Державного кордону України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було встановлено, що жодних відомостей щодо перетину останньою кордону не зафіксовано (а.с.18).

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Запорізькій філії Запорізького обласного центру зайнятості, як шукач роботи, з 02.04.2024 року. Статус безробітного не надано. Допомогу по безробіттю не отримує, що підтверджується довідкою Запорізькій філії Запорізького обласного центру зайнятості № 2290 від 02.04.2024 року (а.с.19).

Декларація № 0001-М507-Р8АО відносно пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була укладена 25.04.2024 року з КНП «Центр первинної медико- санітарної допомоги № 2» батьком дитини ОСОБА_1 (а.с.20).

Декларація № 0001-44К9 МХАО відносно пацієнта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була укладена 01.02.2024 року з КНП «Центр первинної медико- санітарної допомоги № 2» батьком дитини ОСОБА_1 (а.с.21).

На запит представника позивача адвоката Іващенко М. до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» щодо надання інформації про спостереження в закладі дітей: ОСОБА_3 , 2007 року народження, та ОСОБА_4 , 2012 року народження, було надано відповідь, із змісту якої вбачається, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мають статус внутрішньо переміщених осіб та зареєстровані і мешкають за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться під наглядом педіатричної служби вищевказаного медичного закладу з червня 2022 року. Декларація про вільний вибір лікаря заключена батьком дітей - ОСОБА_1 з лікарем-педіатром Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» ОСОБА_8 . Діти практично не хворіють. Під час профілактичних оглядів хлопців до амбулаторії супроводжує батько, який доглядає за синами та виконує поради і призначення лікаря у повному обсязі (а.с.23).

За змістом інформації щодо виконання батьківських обов?язків батьків учня 6-Б класу ОСОБА_4 , наданої директором Запорізької гімназії № 63 Запорізької міської ради від 31.01.2024 року, ОСОБА_4 прийнято Запорізької гімназії № 63 у травні 2022 року. За період навчання учень ОСОБА_4 показав себе, як працьовитий та відповідальний учень. До школи дитину оформлював батько ОСОБА_1 , при цьому, заяву та всі документи щодо оформлення дитини у навчальному закладі також надавалися батьком дитини. За час навчання у школі три рази на рік проводяться батьківські збори (онлайн). На батьківських зборах завжди був присутній батько ОСОБА_1 . При цьому. мама дитини ОСОБА_2 жодного разу у школі не з?являлася, а отже, мама дитини не приймає участі у навчально-виховному процесі ОСОБА_4 , не цікавиться його поведінкою та успіхами у навчанні (а.с.22).

Відповідно до інформації щодо виконання батьківських обов?язків батьків здобувача освіти Державного навчального закладу «Запорізький промисловий центр промислово-технічної освіти» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої вищевказаним навчальним закладом 01.02.2024 року, ОСОБА_3 навчається у Державному навчальному закладі «Запорізький промисловий центр промислово- технічної освіти» з 01.09.2023 року за професією «Верстатник широкого профілю, оператор верстатів з програмним керуванням». За час навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, відповідальний учень. Має здібності у засвоєнні навчального матеріалу. Пам?ять розвинена. Увага - стійка. Виявляє зацікавленість до обраної професії. Уміє логічно мислити, аналізувати, робити висновки. Має широкий кругозір, вміє висловлювати власну думку та доводити її.

У даному листі також зазначено, що до вищевказаного закладу освіти оформлював ОСОБА_9 його батько ОСОБА_1 , всі документи також надавалися батьком. Щодо навчання дитини спілкування здійснюється тільки з батьком. Мама дитини не приймає участі у навчально-виховному процесі свого сина ОСОБА_9 (а.с.24).

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Чинним законодавством України визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2) частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаних фактів суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових чи немайнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З наведених позивачем у позові обставин вбачається, що факт, який він просить встановити є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав позивача та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей позивачу потрібно з метою захисту прав та інтересів дітей і прав позивача, як батька (можливість оформлення документів щодо соціальної допомоги на синів, одержання соціальних виплат і надання пільг, передбачених чинним законодавством України, подальшого переміщення дітей разом з ним).

Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

У відповідності до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц дійшов висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей надає позивачу, з метою захисту їх прав та інтересів, зокрема такі права: належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього ст. 150 СК України, діяти в інтересах дітей незалежно від волі відповідача, здійснювати захист прав та інтересів дітей.

Разом з тим, у зв`язку з тим, що вимога про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України, такими як право батьків на визначення місця проживання дитини, право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, ця вимога підлягає розгляду в порядку позовного провадження, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22.

На виконання положень п. 1) ч. 1 ст. 318 ЦПК України, в обґрунтування мети встановлення факту самостійного виховання дітей позивач зазначає, що це є необхідним для захисту та реалізації законних прав та інтересів його дітей, зокрема, з метою захисту прав та інтересів дітей та прав позивача, як батька ((можливість оформлення документів щодо соціальної допомоги на синів, одержання соціальних виплат і надання пільг, передбачених чинним законодавством України, подальшого переміщення дітей разом з ним, оскільки діти виховуються лише одним з батьків).

Отже, суд погоджується із доводами позивача стосовно мети заявленого ним встановлення факту проживання та самостійного виховання дітей, яке йому потрібно для захисту прав та інтересів дітей, а тому вважає, що обставини, викладені у позовній заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, оскільки таке рішення максимально відповідає інтересам дітей.

Необіхдно зауважити, що відповідач ОСОБА_2 підтвердила факт перебування синів на самостійному вихованні та повному утриманні батька ОСОБА_1 .

При цьому, суд враховує, що в умовах воєнного стану, введеного в Україні, позивач ОСОБА_1 опікується дітьми, створив для них неналежні умови для проживання, навчання та гармонійного розвитку особистостей, самостійно їх виховує і утримує.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, аналізуючи вищезазначене, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 довів, що відповідач ОСОБА_2 в силу певних обставин не виконує свої батьківські обов`язки щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , позовна вимога про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні батька - позивача по справі ОСОБА_1 неповнолітніх дітей, є необґрунтованою та підтверджена належними доказами.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 318, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами та доповненнями),

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітніх дітей, задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх батьком - ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи, відповідно до п. 4) ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

представник позивача: адвокат Іващенко Мирослава Віталіївна, місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Іванова, будинок № 81-А;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: місто Запоріжжя, вулиця Моторобудівників, , будинок № 34, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02140892.

Суддя О.О. Яцун