У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.,

за участю секретаря судових засідань Чейпеш В.В.,

за участю учасників справи

представника позивача - адвоката Білоцерковець Ю.С.

представника відповідача - адвоката Пітух В.І.

представників третьої особи - Брунцвик Л.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкам»» Білоцерковець Юлій Сергійович до ОСОБА_1 та відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатькій області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, треті особи Державне підприємство «Сетам», Товариство з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-транспортна компанія «СІКО», приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Стандарт» про визнання протиправним та скасування акту та постанови, недійсним свідоцтва-,

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкам»» ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатькій області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, треті особи Державне підприємство «Сетам», Товариство з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-транспортна компанія «СІКО», приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Стандарт» про визнання протиправним та скасування акту та постанови, недійсним свідоцтва.

25.12. 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-транспортна компанія «СІКО» про закриття провадження. В обгрунтування вказаного клопотання, вважає,що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з позовної заяви, Позивач оскаржує дії державного виконавця, вчинені останнім в ході виконання рішення у господарській справі №5008/579/2012 про стягнення заборгованості за договором банківського кредиту, яке було ухвалено Господарським судом Закарпатської області. Відповідачем у справі позивач також вказує громадянку ОСОБА_1 , яка вступила у господарський процес на стадії виконавчого провадження. А саме, ОСОБА_1 як правонаступник ТОВ «Фактор Стандарт» за договором банківського кредиту та за забезпечувальними договорами застави та іпотеки звернулася до Господарського суду Закарпатської області з заявою від 03.08.2016 р. (вх. № 02.5.1.-14/10099/16 від 03.08.2016 року) про заміну сторони виконавчого провадження у справі №5008/579/2012. Ухвалою від 25 серпня 2016 року у справі №5008/579/2012 заяву ОСОБА_1 було задоволено. В подальшому за заявою ОСОБА_1 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №53186502. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час оскаржуваних дій) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. що заявлені позивачем вимоги до державного виконавця мають розглядатися в порядку господарського судочинства, а вимоги до нотаріуса про скасування свідоцтва про право власності (якщо такі є і мають самостійний характер) в порядку адміністративного судочинства. Очевидно, що вимога про визнання недійсним свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомості (незалежно від того, чи спрямована вона на ефективний захист порушеного права позивача, чи ні) не може бути заявлена ні до володільця цих об`єктів, ні до державного виконавця, а виключно до суб`єкта, уповноваженого здійснювати реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

8 січня 2025 року державним виконавцем Ярош С.І. було подано відзив на позовну заяву, у якому останні просить позовну заяву повернути заявнику, на підставі ч.4 ст. 185 ЦПК України у зв`язку із порушенням правил об`єднання позовних вимог, посилаючись на той факт, що відповідно до Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час оскаржуваних дій) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. що заявлені позивачем вимоги до державного виконавця мають розглядатися в порядку господарського судочинства.

27.01.2025 року представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Пітух В.І. подано заяву про закриття провадження у справі, з ннаступних підстав. Вважає, що спірні по відносини виникли з господарських договорів кредитного та іпотечного договору укладених між юридичними особами, в результаті правонаступництва набуто статус кредитора іпотекодержателя фізичною особою ОСОБА_1 яка відчужила право власності на предмет спору фізичній особі ОСОБА_4 - справа належить до розгляду господарського суду.

В судовому засіданні 02.06.2025 року:

-представник позивача адвокат Білоцерковець Ю.С. заперечив, щодо клопотань учасників про закриття провадження у справі, просив у їх задоволенні відмовити;

-представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Пітух В.І. клопотання про закриття провадження підтрима, просив таке задовольнити;

представник третьої особи ТзОВ ««Експедиційно-транспортна компанія «СІКО» - Брунцвик Л.В. підтримала клопотання просила його задовольнити.

-відповідач державний виконавець Ярош С.І. не з`явився, в матеріалах справи наявна заява в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, надав відзив на позовну заяву;

- треті особи ДП «СЕТАМ» та приватний нотаріусу Хваста М.М. не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись уу встановленому законом порядку, будь яких заяв на адресу суду не подали;

-третя особа ТзОВ «Фактор Стандарт» подало заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами справи суд прийшов до наступного висновку.

Як в вбачається з позовної заяви позивач просить:

-визнати протиправним та скасувати акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, затверджений в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Секерня В.М. 11.04.2017 в рамках виконавчого провадження №53186502, яким передається нерухоме майно комплекс, який складається з пункту миття автомобілів літ. А, площею 374,8 кв.м., адміністративного будинку літ. ББ, площею 243,8 кв.м., навісу літ. В, площею 334,0 кв.м., огорожі №1-5, споруди (майданчика) 1, споруди (збірник водостоків) II, споруди (збірник водостоків) ІІІ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,5000 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування автостоянки та автомийки вантажного транспорту, з кадастровим номером :03:017:0131, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стягувачу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

-визнати протиправною та скасувати постанову про передачу стягувачу у рахунок погашення боргу, затверджений в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Секерня В.М. 11.04.2017 в рамках виконавчого провадження №53186502, якою передано нерухоме майно комплекс, який складається з пункту миття автомобілів літ. А, площею 374,8 кв.м., адміністративного будинку літ. ББ, площею 243,8 кв.м., навісу літ. В, площею 334,0 кв.м., огорожі №1-5, споруди (майданчика) 1, споруди (збірник водостоків) II, споруди (збірник водостоків) ІІІ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,5000 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування автостоянки та автомийки вантажного транспорту, з кадастровим номером :03:017:0131, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стягувачу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

-визнати недійсним свідоцтво від 11 квітня 2017 року, видане приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М., зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №510, про посвідчення права власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на нерухоме майно комплекс, який складається з пункту Документ сформований в системі «Електронний суд» 01.11.2024 20 миття автомобілів літ. А, площею 374,8 кв.м., адміністративного будинку літ. ББ, площею 243,8 кв.м., навісу літ. В, площею 334,0 кв.м., огорожі №1-5, споруди (майданчика) 1, споруди (збірник водостоків) II, споруди (збірник водостоків) ІІІ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,5000 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування автостоянки та автомийки вантажного транспорту, з кадастровим номером :03:017:0131, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, необхідно виходити з визначень, наведених у статті 2 та частині першій статті 3 ГК України, відповідно до яких як господарську діяльність розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У пункті 1 частини першої статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: - справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала в постановах від 01 березня 2018 року у справі № 461/12052/15-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц та інших, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, поперше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, по-друге, спеціальний суб`єктний склад спору, у якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» спір щодо правочину, укладеного на забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду, якщо таке основне зобов`язання є господарським і спір щодо нього підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №753/12916/15-ц).

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові ВП ВС від 23 листопада 2023року по справі №345/1537/21 провадження №14-41цс22, де Верховний суд зазначив: заміна однієї із сторін забезпечувального зобов`язання не впливає на визначення юрисдикції вказаного спору, який підлягає розгляду в тому із судочинстві, що і спір за основним зобов`язанням, який був розглянутий господарським судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Спірні правовідносини виникли між Акціонерним комерційним промисловоінвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експедиційно - транспортна компанія «СІКО» на підставі укладеного кредитного договору №1/4-08 від 12 лютого 2008 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором №1/4-08 від 12 лютого 2008 року, між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експедиційно - транспортна компанія «СІКО» - 28 березня 2008 року укладено Іпотечний договір №45/23-200, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. за реєстровим №860/861.

Згідно п. 1.1. Іпотечного договору, цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору №1/4-08 від 12.02.2008 року (а також усіх додаткових угод до нього) укладеного між Іпотеко держателем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експедиційно - транспортна компанія «СІКО», за умовами якого осінній зобов`язався в порядку передбаченому кредитним договором, повернути іпотедержателю до 17.04.2013 року кредит ту розмірі 849300,00 Євро, відсотки за користування кредитом розмірі 11,00% річних, виплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати іпотекодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання іпотекодавцем умов кредитного договору, у розмірі і у випадках. Передбачених кредитним договором. Згідно п. 1.2. Іпотечного договору, предметом іпотеки вступала: Земельна ділянки площею 5000,00 (п`ять тисяч цілих нуль десяти)м.кв., що розташована за адресою: с. Баранинці, вул. Базарна, 1а, Ужгородського району, закарпатської області.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» звернувся до Господарського суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ТОВ «Експедиційно - транспортна компанія «СІКО» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Господарського суду закарпатської області від 3 жовтня 2012 року по справі №5008/579/2012 позовні вимоги ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» задоволено повністю.

На примусове виконання рішення було видано наказ № 5008/579/2012 за яким було відкрито 26.02.2016 виконавче провадження № 50314743 у Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській.

26.11.2010 р. між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії „Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ужгород") (Первісний кредитор) та ТОВ „Компанія з управління активами „Ізі Лайф" (Новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №39/113, відповідно до якого до Нового кредитора переходить право вимагати від ТОВ „Експедиційно -транспортна компанія „СІКО" (Боржник) належного та реального виконання обов`язків за Кредитним договором від 12.02.2008р. №1/4-08 з урахуванням усіх змін та доповнень, укладеного між Первісним кредитором та Боржником, та договорами забезпечення: Іпотечним договором № 45/23-2008 від 28.03.2008 р., разом із: Договором про внесення змін №1 від 30.09.2009 р.; Договором застави № 149/44-2008 від 22.05.2008 р.,

13 червня 2016 р. між ТОВ „КУА „Ізі Лайф" як первісним кредитором та ТОВ «Фактор Стандарт» як новим кредитором був укладений договір відступлення права вимоги № 39/395, відповідно до якого ОСОБА_1 було відступлено право вимоги за Кредитним договором від 12.02.2008 р. №1/4-08 з урахуванням усіх змін та доповнень, укладених між банком та Позичальником. на виконання договору сторони підписали акт прийому-передачі прав вимоги від 16 червня 2016 р.

16 червня 2016 р., між ТОВ «Фактор Стандарт» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги №30-16062016, предметом якого було відступлення права вимоги за Кредитним договором від 12.02.2008 р. № 1/4-08 з урахуванням внесених до нього в 2008 р. змін, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору до ОСОБА_1 як до нового кредитора перейшло право вимагати повернення грошових коштів у сумі 6679953,70 грн. (шість мільйонів шістсот сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три гривні 70 копійок).

Згідно п.1.7 первісним кредитором на користь нового кредитора здійснюється відступлення прав за договорами, що забезпечують виконання зобов`язань за Кредитним договором, укладеним між ПАТ «Промінвестбанк» та боржником (позивачем у даній справі): Іпотечним договором № 45/23-2008 від 28.03.2008 р., що посвідчений приватним, Договором застави № 149/44-2008 від 22.05.2008 р..

03.08.2016 ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Закарпатської області із заявою, про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 50314743 у справі № 5008/579/2012 - з ТОВ «Компанія з управління активами «Ізі Лайф» на ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.08.2016 заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі задоволено. Замінено особу стягувача ТОВ «Компанія з управління активами «Ізі Лайф» у виконавчому провадженні № 50314743 з примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 03.10.2013 у справі № 5008/579/2012 на правонаступника ОСОБА_1 .

Вподальшому ОСОБА_1 реалізувало своє право на отримання іпотечного майна в рахунок виконання зобов`язання та погашення боргу.

Набувши предмет іпотеки у власність 24 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір позики та договір іпотеки, з метою виконання забезпечення виконання позики, що посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. за реєстровим номером 1431 та додатковий договір до договору іпотеки від 24.09.2018 за р. №1431.

Станом на день розгляду справи, власником спірного майна являється ОСОБА_4 .

З огляду на зазначені обставини, виходячи з того що спірні правовідносини виникли з господарських договорів кредитного та іпотечного договору укладених між юридичними особами, і лише в результаті правонаступництва набуто статус кредитора іпотекодержателя фізичною особою ОСОБА_1 , на думку суду, справа належить до розгляду господарського суду.

Щодо оскарження дій державного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час звернення з позовом) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Юрисдикційність розгляду скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС залежить від спеціалізації суду, який ухвалив рішення, що підлягає примусовому виконанню органами ДВС (п.4 листа від 28.01.2013 р. N 24-152/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії Документ сформований в системі «Електронний суд» 08.01.2025 8 або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі»).

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час оскаржуваних дій) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий до кумент, у порядку, передбаченому законом.

У постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 (провадження № 14- 205цс21) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи частину другу статті 74 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» з огляду на принципи визначення юрисдикції спорів, пов`язаних з виконанням виконавчих документів, виснувала, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення

Відповідно до частини першої статті 339 ГПК судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що оскарження дій державного виконавця з виконання рішення господарського суду не підсудне суду загальної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що дану справу не належить розглядати за правилами цивільного судочинства, тому суд доходить висновку, що провадження по вказаній справі необхідно закрити.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Крім того, позивачу слід роз`яснити, що вирішення вказаного спору належить до компетенції господарського суду.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 19, 200, 255, 260 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Провадження у справі за позовною заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкам»» Білоцерковець Юлій Сергійович до ОСОБА_1 та відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатькій області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, треті особи Державне підприємство «Сетам», Товариство з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-транспортна компанія «СІКО», приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Хваста Мар`яна Михайлівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Стандарт» про визнання протиправним та скасування акту та постанови, недійсним свідоцтва - на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 06 червня 2025 року .

Суддя К.С.Дегтяренко