Справа № 182/3345/18
Провадження № 2/0182/107/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.05.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Паламарчук П.Ю., за участю представника позивача Лиханського В.О., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою в порядку ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення на її користь вартість втраченого належного їй на праві власності автомобіля TOYOTA, модель RAV4, 2008 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 423 210 грн., а також моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

У зв`язку із припиненням ОСОБА_3 підприємницької діяльності та клопотанням позивача, ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 08.12.2023 року замінено неналежного відповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 на фізичну особу ОСОБА_3 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона на протязі кількох років користується послугами охоронюваної автостоянки, розташованої у АДРЕСА_1 , яка обладнана місцями з покрівлею, огорожею, воротами, гнучким шлагбаумом, приміщенням для обслуговуючого персоналу. Стоянка охороняється працівниками автостоянки цілодобово. Для зберігання її автомобіля було відведено постійне місце. Згідно з інформацією, яка розміщена на приміщенні для обслуговуючого персоналу, орендарем автостоянки у ТОВ «Нікопольський завод зварювальних труб» є фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , який надає послуги зі зберігання автомобілів.

Оплата за надання послуг здійснювалася періодично один раз на тиждень. 13.06.2016 року вона в чергове сплатила кошти у сумі 70 грн. за період з 13 по 19.06.2017 року із розрахунку 10 грн. за добу. Охоронцем автостоянки їй було видано розрахункову квитанцію №1 від ФОП ОСОБА_3 із наступними реквізитами: ФОП ОСОБА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 ; найменування послуги : зберігання транспортного засобу(паркова). Квитанція завірена печаткою « ФОП ОСОБА_3 ».

16.06.2016 року її чоловік ОСОБА_5 між 20 та 21 год. здав автомобіль на автостоянку для зберігання.

17.06.2016 року о 8.00 год. вона прибула на автостоянку, щоб забрати автомобіль, однак автомобіля на автостоянці не виявилося. Охоронець автостоянки повідомив, що автомобіль покинув стоянку о 00 год 40 хв.17.06.2016 року без перевірки документів. Він вважав, що автомобіль забрав її чоловік.

17.06.2016 року Нікопольським відділом поліції Головного управління Національної поліції її заява про викрадення автомобіля внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкрите кримінальне провадження № 0002282 за ст. 289 ч.3 Кримінального Кодексу України, що підтверджується витягом з кримінального провадження. По даний час особа, яка викрала автомобіль не встановлена.

Неналежним зберіганням автомобіля відповідачем їй завдана матеріальна шкода у розмірі 423210 грн.

Крім того, їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 50 тис.грн.

Вважає, що правовідносини, щодо зберігання автомобіля, що виникли між нею та відповідачем, регламентуються ст.ст.936-955,977 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів» та прийнятих на підставі цього Закону «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 22.01.1996 року №115.

Вона зверталася до ОСОБА_3 до подання позову до суду с із претензією щодо неналежного зберігання автомобіля та відшкодування збитків, завданих втратою автомобіля, однак ОСОБА_3 претензію не визнав, посилаючись на те, що має певні сумніви в тому, що мало місце незаконне заволодіння автомобілем. В той же час не заперечує, що він несе відповідальності за зберігання автомобіля.

Представник Відповідача ОСОБА_6 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що розрахункова квитанція №1 від 13.06.2016 року є підробкою, оскільки на копії, яка була отримана ним, відсутній відбиток печатки, крім того, квитанція не містить доказу того, що вона видавалася саме позивачу, форма квитанції є незрозумілою. Вважає, що ФОП ОСОБА_3 надавалися послуги з паркування автомобілів і він не може нести відповідальності за збереження транспортних засобів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до ст.ст. 76,77,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачу ОСОБА_4 належить на праві власності автомобіль TOYOTA, модель RAV4, 2008 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою територіального сервісного центру №1245 від 01.07.2016 року № 31/4-1245-2050.

ОСОБА_4 на протязі кількох років користується послугами автостоянки, розташованої у АДРЕСА_1 , яка обладнана місцями з покрівлею, огорожею, воротами, гнучким шлагбаумом, приміщенням для обслуговуючого персоналу. Стоянка охороняється працівниками автостоянки цілодобово. Для зберігання автомобіля ОСОБА_2 було відведено постійне місце. Згідно з інформацією, яка розміщена на приміщенні для обслуговуючого персоналу, орендарем автостоянки у ТОВ «Нікопольський завод зварювальних труб» є фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , який надає послуги зі зберігання автомобілів. Зберігання автомобілів на автостоянці є платним із розрахунку 10 грн. за одну добу, що підтверджується прейскурантом цін, які були розміщені на приміщенні обслуговуючого персоналу.

13.06.2016 року ОСОБА_2 в чергове сплатила кошти у сумі 70 грн. за період з 13.06.2016 року по 19.06.2016 року із розрахунку 10 грн. за добу. Черговим приймальником автостоянки (охоронцем) їй було видано розрахункову квитанцію №1 від ФОП ОСОБА_3 із наступними реквізитами: ФОП ОСОБА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 ; найменування послуги: зберігання транспортного засобу (парковка). Квитанція завірена печаткою « ФОП ОСОБА_3 ». ( том 1, а.с.11).

16.06.2016 року чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_5 між 20 та 21 год. здав автомобіль TOYOTA, модель RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на автостоянку для зберігання.

В журналі обліку транспортних засобів охоронцем автостоянки були занесені дані про здавання належного позивачу автомобіля на зберігання о 20 год.16 червня 2016 року і видачу його о 00-40 год. 17 червня 2016 року ( том 1, а.с. 25).

17.06.2016 року ОСОБА_2 о 8.00 год. прибула на автостоянку, щоб забрати автомобіль, однак автомобіля на автостоянці не виявилося. Охоронець автостоянки ОСОБА_7 повідомив їй, що автомобіль покинув стоянку о 00 год 40 хв. 17.06.2016 року без перевірки документів. Він вважав, що автомобіль забрав її чоловік.

17.06.2016 року Нікопольським відділом поліції Головного управління Національної поліції її заява про викрадення автомобіля внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкрите кримінальне провадження № 0002282 за ст.289 ч.3 Кримінального Кодексу України, що підтверджується витягом з кримінального провадження. По даний час особа, яка викрала автомобіль не встановлена. Згідно довідки Нікопольського відділу поліції ГУ Національної поліції №40/12936 від 22.06.2016 року 17.06.2016 року до Нікопольського відділу поліції звернулась ОСОБА_2 із заявою про викрадення в ніч з 16.06.2016 року на 17.06.2016 року невідомою особою з території охоронюваної стоянки «Еліт клуба», розташованої у АДРЕСА_1 належного їй автомобіля TOYOTA, модель RAV4, 2008 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відомості про дане кримінальне правопорушення 17.06.2016 року внесено слідчим СВ Нікопольського ВП до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002282 ( том 1, а.с . 9,10).

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу № 810-03, здійснену оцінювачем ОСОБА_8 , ринкова вартість автомобіля TOYOTA, модель RAV4, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 17.06.2016 року складає 423 210грн. ( том 1 а.с. 16-18).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_9 підтримав позовні вимоги ОСОБА_2 , зазначив, що ОСОБА_2 на протязі кількох років передавала на зберігання належний їй автомобіль автомобіль TOYOTA, модель RAV4, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 на автостоянку по пр.-ту Трубників, 38 у м.Нікополі. Територія, на якій зберігаються автомобілі має всі ознаки автостоянки: тверде покриття, металеву огорожу,освітлення, приміщення для обслуговуючого персоналу, вїздні-виїздні ворота із шлагбаумом, охорону. З грудня 2015 року частина автостоянки площею 600 кв.м. була передана відповідачеві відповідно до договору №8 оренди автостоянки від 30.12.2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ТОВ «Нікопольський завод звар зазначивювальних труб», копія якого була вивішена на приміщенні обслуговуючого персоналу разом з витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_3 , завіреного печаткою та підписом ОСОБА_3 , копією Постанови кабінету Міністрів України №115 від 22.01.1996 року про затвердження Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках.

Не згоден з представником відповідача, який вважає, що ОСОБА_3 здійснював паркову автомобілів, а не їх зберігання, оскільки ОСОБА_3 в порушення Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342 не отримав дозволу Нікопольської міської ради чи її органів на розміщення майданчику для паркування автомобілів за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом Нікопольського міського голови від 10.07.2024 року за №1596. Та обставина, що охоронець автостоянки ОСОБА_7 не перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_3 не впливає на його цивільно-правову відповідальність, оскільки відповідно до ст. 943 ЦК України у разі передання зберігачем речі за зберігання іншій особі умови договору зберігання є чинними і первісний зберігач відповідає за дії особи, якій він передав річ на зберігання. Вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, передбачені Законом України від 12.05.1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» ( далі Закон №1023-ХІІ), ст.ст. 936-955,977 ЦК, якими регламентуються цивільно-правові відносини щодо зберігання. В порушення ст.ст. 936, 942, 977 ЦК, п.8, 21 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках ОСОБА_3 не забезпечив належне зберігання автомобіля ОСОБА_2 , допустив проникнення на територію автостоянки сторонніх осіб, які без будь-яких документів заволоділи автомобілем. Вважає, що Розрахункова квитанція від 13.06.2016 року, завірена печаткою ФОП ОСОБА_3 є підтвердженням укладення договору зберігання, форма квитанції затверджена самим ОСОБА_3 , печатка не має розбіжностей з печаткою, яка є та картці зі зразками підписів, наданої на вимогу суду АТ «Укрсиббанк».

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 повністю не визнав. Вважає, що ОСОБА_3 здійснював паркування транспортних засобів, а не їх зберігання. Розрахункова квитанція від 13.06.2016 року викликає у нього сумнів, так як з її змісту не зрозуміло кому вона видана і за що здійснено розрахунок. На експертне дослідження не надав необхідну кількість зразків печатки ФОП ОСОБА_3 , оскільки це здійснити технічно неможливо.

Крім того, судом досліджено надані позивачем ОСОБА_2 , окремі документи з матеріалів кримінального провадження № 0002282 за ст.289 ч.3 Кримінального Кодексу України, які вона отримала у слідчого як потерпіла у справі по факту викрадення автомобіля TOYOTA, модель RAV4, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Так, відповідно до протоколів допиту свідка від 21.06.2016 року та 25.06.2016 року - охоронця автостоянки ОСОБА_7 -16.06.2016 року він знаходився на зміні. Приблизно о 20 год. на автостоянку заїхав постійний клієнт ОСОБА_10 , який ставить автомобіль Тойота РАФ-4, номер НОМЕР_2 на місці №8, приблизно о 00-40 год. 17.06.2016 року на стоянку зайшов чоловік, одягнений в темний одяг, кепці. З допомогою пульта відкрив автомобіль РАФ-4, № НОМЕР_2 . Він подумав, що це ОСОБА_11 та не йшов до нього. Після цього автомобіль завели і він став виїжджати зі стоянки. Коли автомобіль призупинився, то він побачив, що там сидись не ОСОБА_10 і не його дружина ОСОБА_12 , але, зважаючи на те, що автомобіль відкритий ключем, який підібрати неможливо і він дистанційний, він пропустив автомобіль з невідомим чоловіком, так як вважав, що ключ йому дали власники (том 1, а.с.26-28).

Під час дослідження наданих позивачем письмових доказів, встановлено, що територія, яка розташована безпосередньо коло приміщення «Еліт клубу» ( м.Нікополь, пр.-т Трубників, 38) за всіма ознаками, перерахованими в Правилах зберігання транспортних засобів на автостоянках використовується як автостоянка для постійного та тимчасового зберігання транспортних засобів громадян, з пронумерованими місцями, оснащеними навісами. Автостоянка має тверде асфальтове покриття, металеву огорожу, приміщення для обслуговуючого персоналу, шлагбаум на вїзних-виїзних воротах. На службовому приміщенні автостоянки відповідно до вимог Правил була розміщена документація, яка регламентує роботу автостоянок та документація про власника автостоянки, а саме :

- Правила зберігання транспортних засобів на автостоянках;

- Прейскурант цін на автостоянці;

- Правила внутрішнього розпорядку роботи автостоянки (цілодобово)

- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб-підприємців щодо ОСОБА_3 ;

- Витяг з реєстру платника єдиного податку ОСОБА_3 ;

- Договору оренди №8 автостоянки від 30.12.2015р. ОСОБА_3 ( том 1, а.с. 15, 78-80, 111,112,113,114).

Правовідносини, що виникли між позивачкою та відповідачем передбачені ст.ст.936-955,977 ЦК України, якими регламентуються цивільно-правові відносини щодо зберігання.

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажедавцем) і повернути її поклажедавцеві у схоронності.

Згідно із частиною першою ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається в письмовій формі у випадках, встановлених ст. 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Зважаючи на те, що відповідачем ОСОБА_2 видано розрахункову квитанцію за надання послуги із зберігання транспортного засобу, яка завірена печаткою « ФОП ОСОБА_3 » та підписом, між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір зберігання автомобіля з дотриманням письмової форми.

Згідно із ст. 977 ЦК України, якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов`язаний не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажедавця. Прийняття автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером), жетоном.

Згідно із ст. 942 ЦК України зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Відповідно до ст. 943 Цивільного Кодексу України зберігач зобов`язаний виконувати свої обов`язки за договором зберігання особисто. У разі передання зберігачем речі на зберігання іншій особі умови договору зберігання є чинними і первісний зберігач відповідає за дії особи, якій він передав річ на зберіганя.

Відповідно до ст. 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажедавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Згідно із ст. 950 ЦК України за втрату або пошкодження речі прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе,що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання не знав і не міг знати,або внаслідок умислу чи грубої недбалості поклажодавця.

Статтею 951 ЦК передбачено, що збитки, завдані поклажедавцеві втратою(нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовується зберігачем у разі втрати (нестачі) речі у розмірі її вартості.

Крім того, організація та порядок надання послуг щодо зберігання транспортних засобів на автостоянках врегульовані Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №115 від 22.01.1996 року.

Згідно із п.8 Правил відповідальність за охорону транспортних засобів та майна, що тимчасово або постійно знаходиться на території автостоянки, за додержанням санітарних і пожежних правил, інших вимог несуть працівники автостоянки. На території автостоянки забороняється знаходитися стороннім особам..

Під час оформлення приймання на зберігання черговий приймальник вносить необхідні дані про володільця транспортного засобу і транспортний засіб до відповідного журналу обліку транспортних засобів і розписується в ньому ( п.12 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках).

Плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека ( п.15 Правил).

Відповідно до п.21 Правил транспортний засіб видається з автостоянки після здавання черговому приймальнику перепустки у разі його довготермінового зберігання чи пред`явлення квитанції (касового чека) про оплату - у разі тимчасового зберігання та після того, як одержувач розпишеться в журналі обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів. Наступна постановка транспортного засобу на зберігання посвідчується відміткою і розписом чергового приймальника в цьому журналі. При цьому перепустка чи квитанція (касовий чек) повертається володільцеві транспортного засобу

Згідно із п.27 Правил автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку.

Представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву надано копію договору №8 оренди автостоянки від 30.12.2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ТОВ «Нікопольський завод зварювальних труб» щодо передачі частини території автостоянки площею 600 кв.м., розташованої у АДРЕСА_1 ОСОБА_3 для надання послуг по парковці автотранспорту, що є підставою для здійснення його діяльності як фізичної особи-підприємця.

Разом з тим, суд критично оцінює посилання представника відповідача про те, що ОСОБА_3 як суб`єктом господарювання здійснювалось паркування автомобілів,а не їх зберігання, оскільки така позиція суперечить як нормативного-правовим актам, так і фактичним обставинам.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України від 30.06.1993р. №3353-ХІІ «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій належить прийняття рішень про розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів та стоянок таксі на вулицях і дорогах населених пунктів, здійснення контролю за дотриманням визначених правилами паркування транспортних засобів вимог щодо розміщення, обладнання та функціонування майданчиків для паркування.

Відповідно до Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1342 відведені майданчики для паркування майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху. Спеціально обладнані майданчики для паркування майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до цих Правил і Правил дорожнього руху. Розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції..

Згідно листа Нікопольського міського голови О. Саюка №1596/24 від 10.07.2024 року на адвокатський запит представника позивача адвоката Лиханського В.О. Нікопольською міською радою та її виконавчими органами рішення про розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами у м.Нікополі в період 2014-2016 роках не приймалися ( том 2, а.с. 24).

В свою чергу ні ОСОБА_3 , ні його представником не надано доказів, які б свідчили, що ФОП ОСОБА_3 надавалися послуги саме з паркування автомобілів, а не їх зберігання, оскільки територія, передана ОСОБА_3 згідно згаданого договору оренди відповідає вимогам саме для зберігання транспортних засобів.

Суд також не погоджується з твердженням представника відповідача Любарця С.С. про те, що квитанція, яка надана суду ОСОБА_2 не містить даних кому вона видана, її форма не зрозуміла, оскільки містить посилання на послугу як за зберігання автомобіля, так і послугу з парковки.

Відповідно до п.7 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №115 у службовому приміщенні, де розміщується черговий приймальник автостоянки, повинні бути вивішені, крім іншого, зразки оформлення перепустки і квитанції на зданий для зберігання транспортний засіб. Тобто, зразок квитанції мав затверджувати ФОП ОСОБА_3 , а не інша особа і позивач не відповідає за її зміст. Крім того, як уже зазначив суд, дані про прийняття автомобіля на зберігання внесені до журналу.

Згідно із ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається в письмовій формі у випадах, встановлених ст. 208 цього Кодексу. Письмова форма вважається дотриманою, якщо прийняття речі за зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Крім того, представник відповідача Любарець С.С. піддав сумніву автентичність печатки на квитанції, яка видана ОСОБА_2 у зв`язку із чим заявив клопотання про призначення технічної експертизи документів.

Ухвалою Суду від 18.11.2021 року у справі № 182/3345/18 за клопотанням представника відповідача призначено технічну експертизу документів , на вирішення якої поставлені питання:

1.Чи нанесено відтиск печатки ФОП ОСОБА_3 на розрахунковій квитанції №1 від 13.06.2016р. щодо зберігання транспортного засобу (паркова) та картці зі зразками підписів, наданої на вимогу суду АТ «Укрсиббанк» однією і тією ж печаткою?

2.Чи нанесений відтиск печатки ФОП ОСОБА_3 у той час, яким датована розрахункова квитанція №1 від 13.06.2016 року щодо зберігання транспортного засобу (парковка) та картці зі зразками підписів, наданої на вимогу суду АТ «Укрсиббанк» ? (том 2, а.с.183-185).

Судовим експертом Харківського НДІ судових експертиз ім.Бокаріуса Сомовим В.В., якому було доручено проведення експертизи, надіслав суду клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи (том 2, а.с.191).

Однак, ні відповідачем, ні його представником зазначені в клопотанні експерта документи надані не були.

Відповідно до ст. 109 ЦПК у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи зазначене, а також те, що представник відповідача не назвав жодних ознак, які б викликали сумніви щодо справжності печатки, суд визнає, що відтиск печатки на розрахунковій квитанції №1 від 13.06.2016 року щодо зберігання транспортного засобу (парковка) виконаний печаткою ФОП ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи що між сторонами у справі був укладений договір зберігання належного позивачці транспортного засобу та відповідач взяв на себе зобов`язання по зберіганню цього транспортного засобу, який тимчасово був поставлений на території автостоянки, яка передана йому в оренду, та з огляду на те, що це зобов`язання ним не виконане, відповідач має відшкодувати позивачу шкоду у розмірі вартості автомобіля. Відповідно до звіту про оцінку транспортного засоб № 810-03, здійснену оцінювачем ОСОБА_8 , ринкова вартість автомобіля TOYOTA, модель RAV4, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 17.06.2016р. складає 423 210грн. ( том 1, а.с. 16-18). Таким чином, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок невиконання договору зберігання становить 423 210 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно ч.2ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст.1167 ЦК України.

Позивач від викрадення її автомобіля зазнала моральної шкоди, яка виразилася у тому, що вона перенесла душевні страждання та переживання, повязані цим викраденням, з порушенням життєвого ритму через відсутність автомобіля. На протязі майже 8 років позивач приймає участь у розшуку автомобіля, витрачає багато часу на спілкування з адвокатами, слідчими та іншими працівниками міліції. Однак суд, з урахуванням обставин справи,обсягу душевних страждань позивача внаслідок зазначених дій відповідача, вважає розмір моральної шкоди, визначений позивачем у розмірі 50000 грн. 00 коп. завищеним. На думку суду, враховуючи вимоги розумності та справедливості, достатнім розміром у відшкодування моральної шкоди буде 15 000 грн. 00 коп.

Відповідно дост.141 ЦПК України, оскільки позивача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.22, 23,936, 937, 942, 949 - 951, 977, 1166, 1167 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист прав споживачів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 вартість втраченого автомобіля TOYOTA, модель RAV4, 2008 року випуску, бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного їй, у розмірі 423 210,00 грн. ( чотириста двадцять три тисячі двісті десять грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч грн.).

В іншому - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 судовий збір на користь держави у розмірі 1 211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О. В. Рунчева