Справа № 382/781/25
Провадження № 2/382/494/25
05 червня 2025 року м. Яготин
Яготинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Шевченко О.В.
при секретарі Матвієнко Ю.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
1. Короткий зміст позовних вимог.
2. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача - Дармограй А.Т., у поданому позові просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось на адресу суду з довідкою ф.20 «адресат відсутній за вказаною адресою».
3. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 24 квітня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 66,67).
Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 29 травня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ «Універсал Банк» відомості щодо належності банківської картки відповідачу та виписки про рух коштів по рахунку.
Відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив без постановлення окремого документу провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Згідно п.2.5 договору про надання кредиту, ОСОБА_1 зобов`язався сплатити на користь ТОВ «Бізнес Позика» комісію за надання кредиту у розмірі 1500 гривень.
Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл. 48 «Виконання зобов`язання» та гл. 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.
5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. ч. 3, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом ч. 12 ст. 11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
У відповідності до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Встановлено, що договір про надання кредиту №503157-КС-001 від 25 червня 2024 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-7397. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
Зі змісту довідки ТОВ «Бізнес Позика» щодо візуальної форми послідовності дій клієнта (а.с. 37) вбачається, що ОСОБА_1 послідовно вчинив ряд дій, спрямованих на отримання кредитних коштів, у тому числі підписав кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора.
7. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжної інструкції №5369 від 31 березня 2025 року (а.с. 1) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Бізнес Позика» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Пред`явлений позов задоволено, тому з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно примусово стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок.
На підставі викладеного та керуючись п.5 ч.1 ст.3, ч.3, ч.6 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст.526, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, ч.1 та ч.2 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Яготинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя О.В. Шевченко