Справа № 368/1454/24
Рішення

Іменем України

"03" червня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Назаренко А.І.

представника позивача адвоката Ігнатенка В.М.

відповідача ОСОБА_1

та третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майна, -

встановив:

представник позивача зменшив позовні вимоги та просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частину житлового будинку під АДРЕСА_1 (загальна площа 201,6 кв.м., житлова площа 122,0 кв.м., стіни: цегла) у порядку спадкування за правом представлення після баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи позов наступним.

Вона, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дошлюбні прізвища: ОСОБА_3 , ОСОБА_3 ), є спадкоємицею за законом майна її прабаби - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до свідоцтва про смерть.

Її спорідненість із спадкодавцем підтверджується по прямій низхідній лінії:

?прабаба - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з даними свідоцтва про смерть;

?баба - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (дошлюбні прізвища: ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про смерть;

?мати - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (дошлюбне прізвище: ОСОБА_11 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Пряма низхідна лінія спадкування - це спадкоємці, які походять безпосередньо від спадкодавця. Вона включає дітей, онуків, правнуків та інші покоління, які є біологічними або усиновленими нащадками спадкодавця. Тобто це ті особи, які йдуть "по вертикалі" вниз від особи, що залишає спадок.

Факт родинних відносин з ОСОБА_7 встановлений рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 18 травня 2022 року у справі № 368/155/22.

На момент смерті померлій належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа будинку становить 201,6 кв. м, житлова площа - 122,0 кв. м. Матеріал стін - цегла.

Зазначений будинок у рівних частках належав ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , що підтверджується листом КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 21 січня 2022 року № 149, наданим на адвокатський запит Ігнатенка В. М . Водночас у листі зазначено, що інвентаризаційна справа не збереглася в архіві БТІ, тому отримати копію технічного паспорта та правовстановлюючих документів на цей об`єкт нерухомого майна неможливо.

Для проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорта на спадковий будинок я звернулася до ФОП ОСОБА_14 (кваліфікаційний сертифікат № АЕ № 001757).

Однак їй було відмовлено через відсутність документів, що підтверджують право власності на будинок, відповідно до вимог абзацу 26 пункту 2 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 488.

Крім того, право часткової власності на цей будинок зареєстровано за ОСОБА_7 в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо цього об`єкта.

Отже, після смерті ОСОБА_7 її рідна дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини, вступивши у фактичне управління та володіння майном померлої, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР)

Згідно з чинним на той час законодавством, зокрема відповідно до пункту 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР у редакції від 26.12.1996 року, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Факт вчинення дій, що свідчать про прийняття спадщини, підтверджується тим, що після смерті спадкодавиці ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , її баба ОСОБА_4 залишалася проживати в її будинку та була зареєстрована за цією адресою до моменту своєї смерті (до ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Цей факт засвідчено довідкою від 4 вересня 2024 року № 369, виданою виконкомом Кагарлицької міської ради Київської області.

На момент відкриття спадщини після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона постійно проживала з нею та була зареєстрована за її адресою ( АДРЕСА_1 ). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Її мати, ОСОБА_11 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто до смерті своєї матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з цим, вона має право на спадкування за правом представлення, (ч. 1 ст. 1266 ЦК України)

Окрім неї, до спадкоємців за правом представлення також відноситься її сестра ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 ). Однак вона не вживає заходів для оформлення спадщини, що стало підґрунтям для спору між ними щодо розміру часток на спадкове майно. Тому необхідно залучити її до участі у справі, як відповідача.

Про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину або відмовились від її прийняття, їй нічого невідомо, оскільки ця інформація є закритою для неї та підлягає нотаріальній таємниці відповідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України, 1. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення, (ч. 6 ст. 1266 ЦК України)

06 вересня 2024 року її представник за довіреністю, ОСОБА_15 , звернувся до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Проте листом Кагарлицької ДНК від 06.09.2024 № 378/02- 14 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на будинок.

Оскільки свідоцтво про право власності на будинок від 25 квітня 1959 року, видане Кагарлицькою селищною радою, було втрачено, і без цього документа нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на майно, виникла необхідність звернення до суду для визнання права власності в порядку спадкування після смерті прабаби ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Водночас вона вживала заходи для пошуку дубліката свідоцтва про право власності на будинок. Зокрема, вона особисто звернулася до керівника архівного відділу Кагарлицької РДА, однак дізналася, що документи за 1959 рік в архіві відсутні, (начальник архівного відділу Хайрулліна Наталія Петрівна).

Таким чином, оформити право на спадкове майно можливо лише в судовому порядку.

Документом, що посвідчує її особу, є паспорт громадянки України у формі ID-картки № НОМЕР_1 від 13.08.2022, виданий органом з кодом 3238, а також картка платника податків (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Факт родинних відносин між нею та ОСОБА_1 , народженою ІНФОРМАЦІЯ_9 , підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_16 , серії НОМЕР_3 , виданим Кагарлицьким районним відділом ЗАГС Київської області від 16 червня 1982 року, витягом № 3 від 10 вересня 2024 року з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України та витягом № 1 з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя.

Факт зміни дошлюбного прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про одруження з ОСОБА_17 серії НОМЕР_4 від 13.08.1999, виданим відділом РАГС Кагарлицького РУЮ в Київській області. Факт зміни дошлюбного прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про шлюб з ОСОБА_19 серії НОМЕР_5 .

Факт смерті ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 19.01.2022, повторно виданим Відділом ДРАЦС Кагарлицького РУЮ в Київській області.

Факт смерті ОСОБА_11 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим Відділом РАЦС Кагарлицького РУЮ Київської області.

Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 19.01.2022, повторно виданим Кагарлицьким відділом РАЦС в Обухівському районі Київської області.

Факт реєстрації спадкової справи після смерті ОСОБА_4 підтверджується витягом з Спадкового реєстру, виданим Кагарлицькою районною ДНК від 11.02.2022 (спадкова справа № 21/2022).

Факт прийняття спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (до шлюбу - ОСОБА_3 ) після ОСОБА_7 підтверджується довідками виконкому Кагарлицької міськради від 04.09.2024 № 369 та від 04.09.2024 № 368.

Державна реєстрація права власності на спадковий будинок підтверджується інформаційною довідкою № 294537376 від 13.01.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відомості про спільну часткову власність на спадковий будинок підтверджуються листом КП КОР «Південне БТІ» від 21.01.2022 № 149, наданим на запит адвоката Ігнатенка В. М.

Відмову у проведенні технічної інвентаризації та виготовленні технічного паспорта на спадковий будинок підтверджено листом суб`єкта господарювання - ФОП ОСОБА_14 .

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок підтверджується листом Кагарлицької ДНК від 06.09.2024 № 378/02-14;

Розрахунок розміру судового збору підтверджується довідкою про надання інформаційно-консультаційних послуг, наданою на запит адвоката Конончук З.В.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, (ст. 1218 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, (ч. 1 ст. 1266 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, що засвідчує його право власності, (ст. 392 ЦК України).

Пункт 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови виконання хоча б однієї з таких вимог:

?реєстрація прав була здійснена відповідно до законодавства, яке діяло на момент їх виникнення;

?на момент виникнення таких прав законодавство не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Пункт 9 частини 1 статті 27 цього ж закону визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили і стосується набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості.

Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, звершені будівництвом до 5 серпня 1992 року, які розташовані на території сільських, селищних та міських рад, де відповідно до законодавства вівся погосподарський облік, встановлені статтею 31 Закону № 1952-IV від 1 липня 2004 року.

Особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень регламентовані ст. 31-1 Закону України № 1952-1V від 1 липня 2004 року.

Відповідно до абзацу 3 пункту 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, не вимагається при державній реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові та дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, а також прибудови до них, що були завершені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

Пункт 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначає, що право власності спадкоємця на спадкове майно захищається у судовому порядку шляхом визнання цього права, якщо воно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, що підтверджує право власності (ст. 392 ЦК України).

У разі обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні (абз. 15 п. 3.1 листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується у разі наявності перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Наприклад, це стосується випадків, коли суд визначає додатковий строк для прийняття спадщини за позовом спадкоємця (абз. 16 п. 3.1 листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

При вирішенні питань про визнання права власності на житлові будинки чи споруди в порядку спадкування, записи у погосподарських книгах розглядаються разом з іншими доказами, зокрема, рішеннями органів місцевого самоврядування про оформлення права власності, технічним паспортом на будівлі та документами про відведення земельних ділянок під забудову (абз. 38 п. 3.1 листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

У разі втрати правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем, суди переважно задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно (п. 3.3 листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Відповідачами у справах про визнання права власності на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи, виступають спадкоємці, які прийняли спадщину, органи, уповноважені видавати правовстановлюючі документи, або органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно (абз. 1 п. 3.3 листа ВССУ від 16.05.2013 Jfe 24-753/0/4-13).

Найпоширенішою причиною звернення до суду у справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємців оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця та/або відсутність державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем (абз. 14 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Це особливо характерно для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом у погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном спадкодавцем (абз. 15 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4- 13).

Перші власники не оформили документи на належне їм нерухоме майно та не зареєстрували його в органах БТІ. Внаслідок цього спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, і його право має бути визнане в судовому порядку (абз. 16 п. 3.3. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24- 753/0/4-13).

Суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім тих, які підлягають розгляду в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Позови, що стосуються нерухомого майна, подаються за місцезнаходженням майна або його основної частини. Якщо позовні вимоги одночасно стосуються кількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта з найвищою вартістю (ч. 1 ст. 30 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

Участь кількох позивачів або відповідачів у справі (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів;

права та обов`язки кількох позивачів або відповідачів виникли з однієї підстави;

предметом спору є однорідні права і обов`язки (ч. 2 ст. 50 ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_1 зменшенні позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення. Вона також має право на 1/8 частину житлового будинку.

Третя особа - ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення зменшених позовних вимог позивача, оскільки свою частину у розмірі частини будинку нею вже оформлено через нотаріуса.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріли справи, приходить до наступного висновку.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_10 , померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , є прабабою позивачу та відповідачу і третій особі баба.

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 і була дочкою ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_13 .

ОСОБА_4 мала двох дітей - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (дошлюбне прізвище: ОСОБА_11 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть та ОСОБА_2 , яка є третьою особою.

ОСОБА_11 мала двох дітей - позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 .

На дату смерті ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 були зареєстрованими позивач, відповідач та третя особа.

Після смерті ОСОБА_11 спадкова справа не заводилась.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 18.05.2022 року було встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт: Серія НОМЕР_9 , виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області від 26.07.2011 року, рнокпп: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) є правнучкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 22.06.2020 року було встановлено факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , РНОКПП НОМЕР_10 , актового запису про народження ОСОБА_21 №169 від 30.11.1965 року.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення права власності, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленогост.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї.

Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. У першу чергу спадкують діти, батьки та дружина спадкодавця.

П. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року передбачено, що при розгляді спадкових справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно частин 1 - 2 статті 321 ЦК України:

1. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно статті 391 ЦК України:

1. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно пункту 1 частини 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»:

2. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі:

1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

За таких обставин суд вважає, що зменшенні позовні вимоги підлягають до задоволенню, а саме визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянки України: ID - картка НОМЕР_1 від 13.08.2022, виданий органом з кодом 3238) право власності на 1/8 частину житлового будинку під АДРЕСА_1 (загальна площа 201,6 кв.м., житлова площа 122,0 кв.м., стіни: цегла) у порядку спадкування за правом представлення після баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного та керуючись ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

вирішив:

Зменшенні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянки України: ID - картка НОМЕР_1 від 13.08.2022, виданий органом з кодом 3238) право власності на 1/8 частину житлового будинку під АДРЕСА_1 (загальна площа 201,6 кв.м., житлова площа 122,0 кв.м., стіни: цегла) у порядку спадкування за правом представлення після баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.06.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко