Справа № 372/763/25
Провадження № 2-902/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тиханського О.Б.

за участю секретаря Клименко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.06.2024 року між ним та відповідачем укладено договір позики грошових коштів згідно з яким відповідач отримав кошти в сумі 7000 (сім тисяч) Євро. У зв`язку з неповерненням позики в установлений договором строк, 23.01.2025 року на офіційну адресу відповідача було направлено письмову вимогу, відповідно до якої позивач вимагає повернути, протягом 15 днів, позику в сумі 7000 (сім тисяч) євро, 7000 (сім тисяч) євро штраф, а всього 14 000 (чотирнадцять тисяч) євро. та 3% річних в сумі 188,33 євро. В добровільному порядку врегулювати спір не вдалось, тож він вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Також він просить стягнути з відповідача судовий збір, в сумі 6080 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 30 000,00 грн..

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином, в судове засідання не з`явились і причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 280 ЦПК Україна суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

29.06.2024 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів згідно з яким відповідач отримав кошти в сумі 7000 (сім тисяч) Євро, що підтверджується договором позики грошових коштів, зареєстрованим в реєстрі за № 714, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євміною Інною Леонідівною. Відповідно до п. 4 договору, строк виконання договору позики та повернення позики сторонами встановлено до 29 серпня 2024 року. На теперішній час вказані кошти позичальнику не повернуті.

У зв`язку з неповерненням позики в установлений договором строк, 23.01.2025 року на офіційну адресу відповідача було направлено письмову вимогу, відповідно до якої позивач вимагає повернути, протягом 15 днів, позику в сумі 7000 (сім тисяч) євро, та 7000 (сім тисяч) євро штраф, а всього 14 000 (чотирнадцять тисяч) євро, що підтверджується описом від 23.01.2025 року, накладною № 531 від 23.01.2025 року та фіскальним чеком від 23.01.2025 року. В добровільному порядку врегулювати спір не вдалося.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А саме: сума заборгованості 14000 євро, дата початку розрахунку 01.09.2024 року, дата подачі позовної заяви 11.02.2025 року, сума нарахованих процентів: 188,33 євро, загальна сума вимог за результатами розрахунку 14188,33 євро., тобто, незаконними діями відповідача позивачу нанесено матеріальної шкоди на суму 14 188,33 євро., з урахуванням трьох відсотків річних.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Ч. 1,2 ст. 533 ЦК України визначено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язання встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Ч. 2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимоги його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається зі змісту позову, сума основного боргу, станом на дату подачі позову, становила 610 259 грн.. 94 коп. (14188,33 Євро*43,0114 грн.).

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позову та стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 14188,33 (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят вісім, тридцять три) євро., що еквівалентно сумі в національній валюті 610 259 грн. (шістсот десять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 94 коп., та 6080 грн. 20 коп. судового збору.

Крім того, відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 30000,00 грн., які підтверджуються: договором про надання правничої допомоги від 22.01.2025; актом прийому-передачі наданих послуг від 22.01.2025 року, квитанцією № 01 від 11.02.2025 про отримання готівкових коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 30000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, заяви відповідача про зменшення розміру витрат, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 6080 грн. 20 коп..

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 257, 258, 526, 530, 512, 625, ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , грошові кошти у розмірі 14188,33 (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят вісім, тридцять три) євро., що еквівалентно сумі в національній валюті 610 259 грн.. (шістсот десять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 6080 грн. 20 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Б. Тиханський