Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2025 Справа №607/9239/24 Провадження №2/607/166/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Романів К. Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Онищук М. Б.

представника відповідача Присяжнюк М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.», ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору переуступки,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суду із позовом до Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору переуступки.

В обґрунтування змінених позовних вимог зазначив, що 18-20 травня 2021 року від правління Обслуговуючого кооперативу Садівниче Товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д. надходили членам кооперативу, в тому числі йому, телефонні дзвінки з повідомленнями про те. що необхідно терміново з`явитися за вказаною адресою і отримати гроші за дачну ділянку, в іншому випадку не отримає нічого, оскільки вже всі інші члени кооперативу отримали кошти, і залишилося лише декілька осіб.

При цьому, члени правління не надавали повної інформації про всіх бажаючих інвесторів, які звернулися до кооперативу, щоб придбані земельні ділянки у членів кооперативу, а лише вигідних їм. Як з`ясувалося пізніше, на момент повідомлення його, були інші бажаючі придбати дачні ділянки за більш високою ціною, що вкрай важливо для нього, як непрацездатну особу, пенсіонера.

Він є непрацездатною особою похилого віку (71 рік), не зрозумів суті телефонних повідомлень і вирішив з`явитися за вказаною в телефонному повідомленні адресою, як пізніше з`ясувалося це було приміщення нотаріуса Шонь Ю.М. У приміщенні нотаріуса вже були наперед заготовлені документи, залишалося лише їх підписати. Йому не було роз`яснено правову природу та зміст документів, лише вказано на необхідність їх підписати, щоб отримати гроші, в іншому випадку все може пропасти і дачний будинок на ділянці буде знесено. Переживаючи за те, що можна залишитися ні з чим, він підписав документи, при цьому власних примірників йому не надали. Як дізнався нещодавно від інших членів кооперативу, в нотаріуса замість укладення договору купівлі-продажу, про укладення якого існувала домовленість, було укладено договір переуступки паю в пайовому фонді Кооперативу, що надалі стало підставою для виключення його з Кооперативу.

Отже, члени правління діючи в інтересах певних осіб, ввели його в оману, приховали інформацію про те, що насправді вчиняється, чи договір купівлі продажу, чи уступка прав в кооперативі, не надали інформацію про інвестора, який придбавав земельні ділянки у членів кооперативу за набагато вищою ціною, ніж та, яка була запропонована йому, тим самим змусивши його вийти з кооперативу.

Пізніше, як стало відомо, позачерговими зборами членів Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення ОСОБА_4 » його було виключено з членів кооперативу і його частку чи то пай передано іншій особі. На його запит надати йому документи, які він підписував, щодо зборів кооперативу, які відбулись 06.06.2021 року, відповіді він не отримав.

З огляду на вищевикладене, вважає, що неповідомлення йому відомостей щодо природи насправді вчиненого правочину, а також подальші дії кооперативу, зокрема неповідомлення йому результатів голосування зборів, що відбулись 06.06.2021 року та прийняті ними рішення, вказує умисне замовчування дійсної природи укладеного ним правочину з метою якнайшвидшого заволодіння його часткою шляхом виключення його з кооперативу.

Слід відзначити, що у разі, якби йому були відомі усі наведені вище обставини, та інформація щодо правової природи правочинів, договір ним б не укладався на тих умовах, на яких його було укладено, з огляду на їх об`єктивну невигідність для нього. Отже, договір купівлі-продажу та договір відступлення права вимоги відрізняються за своєю правовою природою, оскільки договір відступлення права вимоги не завжди є договором купівлі-продажу права вимоги, і навпаки.

Ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, та вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Тобто обман має місце тоді, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. Причому це робиться навмисно, з метою аби правочин було вчинено.

Оскільки він був введений в оману щодо дійсної правової природи, укладеного ним правочину, а також тим, що замість укладення договору купівлі-продажу, про укладення якого існувала домовленість, було укладено договір переуступки паю в пайовому фонді Кооперативу, що надалі стало підставою для виключення його з Кооперативу, є підставою для недійсності правочину.

Також на підставі оспорюваного договору було прийнято рішення про виключення позивача з кооперативу, вважає, що для ефективного захисту його прав та інтересів, як наслідок визнання договору недійсним, також слід визнати недійсним рішення загальних зборів кооперативу, яким позивача було виключено з кооперативу.

У зв`язку з не досягненням згоди, щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові просить суд визнати недійсним договір переуступки члена обслуговуючого кооперативу від 21 травня 2021, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

У судовому засіданні позивача та представник позивача зміст позовних вимог підтримав, з підстав та обґрунтувань, викладених у позові та просив його задовольнити.

Представник відповідача - Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.» подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що для припинення членства у Кооперативі необхідним є подання письмової заяви, яка розглядається правлінням Кооперативу, та у випадку її задоволення затверджується Загальними зборами Кооперативу. ОСОБА_1 керуючись ст. 13 Закону України «Про кооперацію», п. 5.5 Статуту Кооперативу, діючи добровільно і виражаючи власну волю без будь-якого фізичного чи психічного впливу сторонніх осіб, усвідомлюючи і розуміючи юридичні наслідки власних дій подав письмову нотаріально завірену заяву від 21.05.2021 про вихід з кооперативу (посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Миськів М.М. та зареєстровану в реєстрі за №374) про добровільний вихід з Кооперативу, тобто подав заяву, що відповідає встановленій формі про припинення його членства в Кооперативі з одночасним виключенням з числа засновників.

Вказана заява була задоволена правлінням Кооперативу та затверджена Загальними зборами Кооперативу (Протокол загальних зборів Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. №02/21 від 06.06.2021). Таким чином, ОСОБА_1 було реалізовано його право на вихід із Кооперативу. Поряд з цим, наслідком виходу члена з кооперативу є одержання ним своєї загальної частки (паю) у встановленому законом порядку.

У заяві від 21.05.2021 про вихід з кооперативу позивач повідомив, що у зв`язку з переуступкою паю в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.. як поворотного грошового внеску члена кооперативу, він відмовляється від права на отримання своєї загальної частки на майні Кооперативу на користь ОСОБА_3 .. Тобто, ОСОБА_1 самостійно розпорядився належним йому паєм в пайовому фонді Кооперативу на свій розсуд, зокрема шляхом її відчуження, у спосіб не заборонений законом.

Таким чином, вбачається, що позивачем було застосовано відступлення, за яким його право на отримання своєї загальної частки на майні Кооперативу отримала фізична особа - ОСОБА_3 . У свою чергу відступлення паю не є окремим різновидом договору, а є правовим механізмом, за яким відбувається її відчуження на підставі договору, який за своєю правовою природною може бути договором купівлі - продажу, міни, дарування тощо.

Також у даному випадку відсутні порушені, невизнані або оспорені відповідачем цивільні права чи інтереси позивача, що відповідно є самостійною підставою для відмови в позові і не потребує подальшої перевірки обраного позивачем способу захисту чи правової оцінки по суті.

Позивач не заперечує, що вчинений ним правочин був оплатним та мав наслідком передачу на користь третьої особи його паю в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. Тоді як, власна помилка сторони правочину щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину чи помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення особою не є підставою для визнання правочину недійсним. Тому просить відмовити у задоволені позову.

Представник відповідача - Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.», у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав та обґрунтувань викладених у відзиві на позов.

Позивач не подав відповідь на відзив.

Відповідач ОСОБА_3 не використалася своїм правом на подання відзиву на позов.

Представник відповідача - ОСОБА_3 у судовому засіданні, заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав та обґрунтувань викладених в поясненнях на позов, що позивач не навів обставин та не подав доказів, що відповідач умисно ввела позивача в оману щодо заниження вартості права вимоги, щоб могло мати істотне значення для позивача для прийняття рішення про його переуступку. Тому просить відмовити у задоволенні позову.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду витребувано докази.

Ухвалою суду закрито провадження у справі.

Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Протоколом № 02/21 від 06.06.2021 загальних зборів Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення ОСОБА_4 (надалі кооператив), затверджено статут кооперативу в новій редакції. Державна реєстрація статуту проведена 09.06.2021.

В матеріалах справи міститься виданий ОК «Садівничим товариством робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.» ОСОБА_1 членський квиток №155 від 20.02.2011, згідно якого за останньою закріплено земельну ділянку №239.

21.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до голови правління кооперативу Любовіцької О.В із заявою про вихід з кооперативу відповідно до ст. 13 Закону України «Про кооперацію», п. 5.5 статуту кооперативу, у зв`язку із переуступкою паю у пайовому фонді кооперативу, як поворотного грошового внеску члена кооперативу, відмовою від права на отримання своєї загальної частки в майні кооперативу на користь гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У заяві також зазначено, що ОСОБА_1 відомі і зрозумілі юридичні наслідки припинення членства в кооперативі, втрати права користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні кооперативу та усього майна яке на ній знаходиться.

Вказану заяву посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Миськів М.М. та зареєстровано в реєстрі за №374.

21.05.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір переуступки паю члена кооперативу.

ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надала власноручно підписану розписку від 21.05.2021 про отримання від ОСОБА_3 на виконання договору переуступки паю члена кооперативу грошову суму в розмірі 15 000 доларів США, із застереженням про відсутність претензій до розрахунку.

Рішенням зборів членів правління кооперативу від 27.05.2021, оформленого протоколом №10 (із порядком денним: №1 - виключення членів кооперативу згідно поданих заяв; №2 - прийом членів кооперативу згідно поданих заяв; №3 - про скликання чергових загальних зборів та визначення питань порядку денного; №4 - про повідомлення членів кооперативу про скликання зборів) вирішено припинити членство у кооперативі 188 членів згідно поданих ними заяв про вихід із кооперативу, зокрема і за заявою ОСОБА_1 , яка значиться під номером 122 у додатку №1 до протоколу №10 від 27.05.2021 «Список осіб, які виходять з кооперативу»; прийняти до кооперативу нових членів, які отримали паї в пайовому фонді, в у зв`язку з переуступкою від членів кооперативу та сплатили наступний внесок; скликати 06.06.2021 об 11:00 год чергові загальні збори членів кооперативу в приміщенні Українського дому «Перемога» (м. Тернопіль, бульв. Т. Шевченка, 27), шляхом розміщення інформаційного повідомлення із затвердженим порядком денним на дошці оголошень за місцезнаходженням кооперативу по вул. Київська-Генерала Тарнавського в м. Тернополі, або телефонним зв`язком.

06.06.2021 відбулись загальні збори членів кооперативу в присутності зареєстрованих 170 членів кооперативу (із 225 загальної кількості), які своїм підписом засвідчили факт прийняття участі у загальних зборах, що підтверджується списком членів кооперативу, які взяли участь в загальних зборах 06.06.2021, у тому числі і ОСОБА_1, про що свідчить її підпис за номером № 122.

Так, відповідно до порядку денного на розгляд загальних зборів виносилися та розглядалися питання, зокрема: №2 - про затвердження рішення правління кооперативу про прийняття до кооперативу нових членів. Згідно рішення загальних зборів членів кооперативу, оформленого протоколом № 02/21 від 06.06.2021, затверджено рішення правління кооперативу - протокол №10 від 27.05.2021) про прийняття 120 нових членів, яким діючі члени переуступили майнове право вимоги на пай члена кооперативу, серед яких і ОСОБА_3 .. За даними протоколу відсутня інформація щодо виступу ОСОБА_1 проти включення до нових членів ОСОБА_3 , якій він переуступив свій пай за грошову суму; №10 - про затвердження рішення правління кооперативу про припинення членства в кооперативі. Відповідно до рішення загальних зборів членів кооперативу, оформленого протоколом № 02/21 від 06.06.2021, затверджено рішення правління кооперативу - протокол №10 від 27.05.2021 про припинення членства в кооперативі загалом 188 членів, зокрема і ОСОБА_1 (копія проколу № 02/21 від 06.06.2021, засвідчена 09.09.2021 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Шонь Ю.М. та зареєстрована в реєстрі за №№1576,1577).

Позивач як на підставі заявлених вимог просить позов задовольнити з підстав, наведених в ньому, про визнання недійсним договору переуступки.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Особливості ведення господарської діяльності кооперативами визначені Законами України «Про кооперацію».

За змістом положень статей 2, 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу; пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

На підставі статті 19 Закону України «Про кооперацію» для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних інші надходження, не заборонені законодавством. Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.

У статті 14 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу.

У частині першій статті 8 цього Закону передбачено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

У п. 1.3, п. 2.1 статуту зазначено, що кооператив є обслуговуючим та утворений з метою організації обслуговування, спрямованого на задоволення економічних інтересів під час провадження його членами садівницької діяльності на землях кооперативу.

Кооператив утворений та здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про кооперацію», інших правових актів України, а також цього статуту (п. 3.1 статуту).

Згідно з п. 3.7, п. 3.8 статуту засновниками кооперативу є 37 осіб, засновники кооперативу після його державної реєстрації набувають статусу членів кооперативу.

Членами кооперативу можуть бути фізичні особи, які досягли 18-річного віку і виявили бажання брати участь у діяльності кооперативу (п. 5.1 статуту).

У п. 5.3 статуту зазначено, що особи, які виявили бажання стати членами кооперативу та отримали (придбали) у свою власність пай іншого члена, що вибуває з кооперативу, звільняються від сплати пайового внеску при набутті членства в кооперативі. Рішення правління кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами членів кооперативу.

Кооператив веде облік членів та асоційованих членів та видає кожному з них посвідчення про членство (п. 5.4 статуту).

У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу (частина третя статті 21 Закону України «Про кооперацію»).

Відповідно до п. 5.5 статуту членство у кооперативі припиняється у разі, зокрема: добровільного виходу з кооперативу відповідно до поданої письмової заяви; відчуження (переуступки) паю на користь третіх осіб.

Згідно п. 6.1 статуту члени кооперативу мають право, зокрема: брати участь в управлінні кооперативом шляхом головування на загальних зборах членів кооперативу за принципом «один член кооперативу один голос», обирати і бути обраним в органи управління кооперативом; ухвального голосу на загальних зборах; у разі виходу або ліквідації кооперативу одержувати частку майна кооперативу пропорційно вартості пайового внеску у порядку і в термін, що визначені цим статутом.

Передача (відчуження) права власності на пай в кооперативі здійснюється усіма можливими та незабороненими цивільним законодавством способами, в тому числі, шляхом переуступки прав (п. 9.9 статуту).

У п. 11.2 статуту зазначено, що до органів управління кооперативу належать: загальні збори членів кооперативу (збори уповноважених) вищий орган управління кооперативу; правління кооперативу; ревізійна комісія кооперативу.

До компетенції загальних зборів належить, зокрема затвердження рішення правління кооперативу про прийняття нових та асоційованих членів та припинення членства (п. 12. 1 статуту).

У п. 12.2 статуту зазначено, що чергові загальні збори скликаються правлінням або головою правління у разі потреби, не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше, ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Правління самостійно обирає спосіб повідомлення про проведення загальних зборів, про що приймається відповідне рішення.

Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів. Рішення загальних зборів, зокрема, про вступ до кооперативу або вихід з нього вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах (п.12.9 статуту).

Відповідно до п. 12.17 статуту за вибором правління кооперативу повідомлення про проведення чергових чи позачергових загальних зборів надсилається листом на адресу місця проживання (за якою зареєстрований) членів кооперативу або вручається особисто за підписом у журналі, або розміщується на Інтернет сайті кооперативу (за наявності), або розміщується на дошці оголошень кооперативу за місцем його знаходження.

У п. 13.5 статуту вказано, що правління кооперативу, зокрема приймає рішення про скликання загальних зборів, вносить на затвердження загальних зборів рішення про прийняття до кооперативу нових членів та асоційованих членів та припинення членства.

У контексті наведеного суд відзначає, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративними відносинами є відносини між учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) юридичних осіб, у тому числі які виникають між ними до державної реєстрації юридичної особи, а також відносини між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, пайовиками) щодо виникнення, здійснення, зміни і припинення корпоративних прав.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №916/2813/18 відзначено таке: « 8.36. Здійснивши аналіз наведених положень законодавства, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право власності на майно, передане учасниками господарського товариства як вклад, належить товариству, а не його учасникам (засновникам). Право власності на майно, передане кооперативу як вступні, членські, цільові внески, вклади його членів тощо належить кооперативу, а не його членам. Тому майно господарського товариства, кооперативу належить їм на праві власності і не може належати на праві власності іншим особам. Зокрема, таке майно не може належати на праві спільної власності учаснику (засновнику, члену) приватного підприємства та його подружжю (колишньому подружжю).

8.37. Часткою в статутному капіталі товариства є сукупність корпоративних прав та обов`язків, пов`язаних з участю особи в товаристві, серед яких право на управління товариством, право на отримання частини прибутку від діяльності товариства, а також право на отримання частини майна товариства у разі виходу з нього учасника або у випадку розподілу майна товариства в процесі його ліквідації.

8.38. При цьому розмір відчужуваної частки визначає обсяг окремих корпоративних прав, які переходять до нового володільця частки. Зокрема, кількість голосів, яку має новий володілець частки при голосуванні на загальних зборах учасників товариства, частини прибутку товариства, яку він має право отримати у разі виплати дивідендів, частини майна товариства, яку він може вимагати у разі виходу з товариства, що пропорційні до розміру переданої йому частки.

8.39. Водночас з урахуванням положень статті 115 ЦК України, статті 85 ГК України та статті 12 Закону, за якими власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на належне йому майно, у тому числі на внесені учасниками вклади.

Тобто право на частку в статутному капіталі є майновим та є різновидом майна в розумінні статті 190 ЦК України.

У свою чергу, як уже відзначалось, під правом на частку розуміють, зокрема, право на управління товариством, право на отримання частини прибутку від діяльності товариства, а також право на отримання частини майна товариства у разі виходу з нього учасника тощо.

ОСОБА_1 має членський квиток ОК «Садівничим товариством робітників і службовців Тернопільського відділення ОСОБА_4 » №155 від 20.02.2011, згідно якого за останньою закріплено земельну ділянку № НОМЕР_1 .

21.05.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір переуступки паю члена кооперативу.

Пунктом 1.1 вказаного договору, відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 передає, а ОСОБА_3 приймає на себе майнові права на пай ОСОБА_1 пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д..

Відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України виникнення в ОСОБА_3 майнових прав на пай члена Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. залежить від обставин щодо яких невідомо, наступлять вони чи ні. Цей Договір діє з відкладною умовою, якою є вихід ОСОБА_1 з числа членів Кооперативу та прийняття до кооперативу ОСОБА_3 (пункт 1.2 договору).

Згідно п. 1.3 договору на день підписання цього договору, розмір паю ОСОБА_1 Кооперативі становить 300 000,00 грн, що підтверджується Сертифікатом про право власності на пай члена і ні чого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д. від 12.05.2021 року.

Відповідно до п. 2.1 договору, за передане право вимоги пайового внеску до Кооперативу ОСОБА_3 сплачує на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 411 997,00 грн, що на день розрахунку становить еквівалентно згідно офіційного курсу валют Національного банку України 15 000 доларів США.

В день підписання цього Договору написати заяву на ім`я Голови Правління Кооперативу про вихід з Кооперативу (про припинення членства в Кооперативі). Справжність підпису на заяві ОСОБА_1 засвідчується нотаріально (п. п. 3.1.1).

Згідно з п. 4.1 договору з моменту настання умов, визначених у пункті 1.2. Договору.

ОСОБА_3 стає власником майнових прав на пай члена Кооперативу; ОСОБА_1 втрачає право вимоги до Кооперативу на отримання своєї загальної частки в майні Кооперативу.

ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надала власноручно підписану розписку від 21.05.2021 про отримання від ОСОБА_3 на виконання договору переуступки паю члена кооперативу грошову суму в розмірі 15 000 доларів США, із застереженням про відсутність претензій до розрахунку.

Отже, ОСОБА_1 відчужив ОСОБА_3 майнові права на пай в пайовому фонді Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.

21.05.2021 ОСОБА_1 звернулась до голови правління кооперативу Любовіцької О.В із заявою про вихід з кооперативу відповідно до ст. 13 Закону України «Про кооперацію», п. 5.5 статуту кооперативу, у зв`язку із переуступкою паю у пайовому фонді кооперативу, як поворотного грошового внеску члена кооперативу, відмовою від права на отримання своєї загальної частки в майні кооперативу на користь гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У заяві також зазначено, що ОСОБА_1 відомі і зрозумілі юридичні наслідки припинення членства в кооперативі, втрати права користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні кооперативу та усього майна яке на ній знаходиться.

Вказану заяву посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського нотаріального округу Миськів М.М. та зареєстровано в реєстрі за №374.

Отже, відбулося повне виконання договору переуступки паю члена кооперативу за яким ОСОБА_1 отримав кошти за майнові права на пай в пайовому фонді ОК «Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.» і написав заяву про вихід з кооперативу тобто припинення членства в кооперативі і втрата права вимоги до Кооперативу на отримання своєї загальної частки в майні Кооперативу. В свою чергу, ОСОБА_3 стала власником майнових прав на пай члена Кооперативу.

Рішенням зборів членів правління ОК «Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.» від 27.05.2021, оформленого протоколом №10 вирішено припинити членство у кооперативі 188 членів згідно поданих ними заяв про вихід із кооперативу, зокрема і за заявою ОСОБА_1 .

Згідно із рішення загальних зборів членів ОК «Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.», оформленого протоколом № 02/21 від 06.06.2021, про прийняття 120 нових членів, яким діючі члени переуступили майнове право вимоги на пай члена кооперативу, серед яких і ОСОБА_3 ..

Суд зазначає, що заява ОСОБА_1 про вихід зі складу Кооперативу від 21.05.2021 (що посвідчена нотаріально), розписка від 21.05.2021, відповідно до якою позивач отримав за пай грошову суму в розмірі 15 000 доларів США, рішення зборів членів правління ОК «Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.» від 27.05.2021, оформленого протоколом №10, рішення загальних зборів членів ОК «Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.», оформленого протоколом № 02/21 від 06.06.2021, у встановленому законом порядку не визнавались недійсними, а відтак є чинними.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

На підставі частини першої статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 06 квітня 2020 року в справі № 293/780/18 (провадження № 61-10328св19), від 28 квітня 2020 року в справі № 263/16688/17 (провадження № 61-16584св19) і від 02 жовтня 2019 року в справі № 140/2589/15-ц (провадження № 61-16847св18).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Установивши, що спірний договір підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, ОСОБА_1 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконував його умови, при прийнятті рішення про виключення його з членів кооперативу та включення ОСОБА_3 не заперечив.

Матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема не спростовано, що під час укладення спірного договору ОСОБА_1 діяв свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодився з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови, а також отримав кошти і виконав умови договору і протягом тривалого часу не заперечував проти дійсності спірного договору.

Також позивачем не доведено обставин щодо укладання оспорюваного договору обманним шляхом та під тиском, оскільки такі обставини в силу статті 230 ЦК України належним чином не обґрунтовані та підтвердженні належними доказами.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 638/2304/17 (провадження N 61-2417сво19).

Не можна погодитися з доводами позивача про те, що позивач не розумів умов спірного договору, який став підставою для виключення його з членів кооперативу, оскільки вказані умови були зазначені в договорі, ОСОБА_1 добровільно написав заяву про вихід зі складу Кооператив та розписку про отримання грошей, був присутній та не заперечував при прийнятті рішення зборів членів правління ОК «Садівничого товариства робітників і службовців Львівського відділення Львівської з.д.» від 27.05.2021, оформленого протоколом №10.

Враховуючи, що зі змісту спірного договору вбачається, що він підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Щодо інших доводів позивача у справі, викладених в обґрунтування власних правових позицій по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд звертає увагу на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За таких обставин, слід відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.», ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору переуступки.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, суд вважає, що судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.», ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору переуступки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

1. Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської З.Д.», місцезнаходження: вул. Київська-Генерала М. Тарнавського, буд. 9, м. Тернопіль, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 21157987.

2. ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 09 червня 2025 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко