Справа №: 343/771/25
Провадження №: 2/343/474/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Керніцького І. І.,

секретаря Оленюк Т. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу №343/771/25 за позовом ОСОБА_1 , що проживає за адресою: 77540 с. Княжолука Калуського району Івано-Франківської області до ОСОБА_2 , що проживає за адресою: 77540 с. Княжолука Калуського району Івано-Франківської області про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить:

-розірвати шлюб, укладений між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 03.11.2009 року виконавчим комітетом Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , що зроблено актовий запис № 20.

Свої вимоги мотивує тим, що 03.11 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час спільного перебування в шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружні відносини між сторонами припинилися з 06.06.2023 року, з цього часу спільне господарство не ведеться, вони стали чужими людьми, можливості зберегти сім`ю не має.

Позивач в судове засідання не прибула, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила вказаний позов розглянути в її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом, про що свідчить оголошення про виклик до суду від 23.05.2025.

Суд, вивчивши доводи позивача, перевіривши здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що поданий позов слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 вищевказаного Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та в рішенні від 27 листопада 1992 року в справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Як вбачається з актового запису про шлюб номер свідоцтва НОМЕР_1 від 22.04.2025, виданого повторно, між сторонами було зареєстровано шлюб.

Про те, що за час спільного проживання в сторін народилося двоє дітей, підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7, 8).

В судовому засіданні встановлено, що в сторін по справі виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини, що стало причиною розпаду їх сім`ї.

За таких обставин суд вважає, що укладений між сторонами по справі шлюб існує формально, фактично їхня сім`я розпалася і подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача, а тому позов слід задоволити.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. сплаченого ним судового збору згідно квитанції № від 11.12.2024 року (а.с. 2).

На підставі викладеного, ст.ст. 105,110,112-114,141 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265,280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03.11.2009 виконавчим комітетом Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 20 розірвати.

Неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживання з матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП не зазначений.

Суддя Долинського районного суду І. І. Керніцький