КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2025 року місто Київ.

Справа № 758/16142/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10402/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 31 березня 2025 року (ухвалено у складі судді Гребенюка В.В.)

у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кепіталкемп», про стягнення збитків та відновлення становища

ВСТАНОВИВ

В проваджені Подільського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кепіталкемп», про стягнення збитків та відновлення становища.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу, як власнику квартири АДРЕСА_1 , було завдано шкоду невиконанням відповідачем мирової угоди, що затверджена ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2014 року по справі № 910/4930/14, яким ТОВ «Кепіталкемп» зобов`язався провести роботи по підсиленню опорних ділянок двох плит підвального перекриття та провести роботи по відновленню пошкодженої ділянки фундаменту повздовжньої зовнішньої стіни будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

За вказаною угодою зазначені роботи зобов`язано провести не пізніше двох місяців з моменту набрання чинності цією Мирової угоди, що відбулось з моменту її затвердження судом, тобто 13.10.2014 року, однак станом на дату подачі позову (грудень 2024 року) вимоги Мирової угоди не виконані.

Невиконання такої угоди спричинило руйнування квартир будинку, пошкодження нерухомого майна позивача, що становить небезпеку для позивача та інших мешканців будинку.

Відтак просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 збитки у розмірі 1 673 594 грн.

15.01.2025 Ухвалою Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Представником позивача до суду подано заяву про забезпечення позову, у якій останній просить накласти арешт на частину нерухомого майна пропорційно частки належної ТОВ "Кепіталкемп", яка знаходиться у спільній власності власників квартир та нежитлових приміщень у ньому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 - заг. площ. 291,7 кв.м.; прим. № 201 - заг. площ.: 422,9 кв.м. № об`єкта в РПВН: 33392951; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, а також, накласти арешт (заборона відчуження ) на частину нерухомого майна пропорційно частки належній ТОВ "Кепіталкемп" в межах суми позовних вимог 1673594грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - заг. площ. 291,7 кв.м.; прим. № 201 - заг. площ.: 422,9 кв.м. № об`єкта в РПВН: 33392951; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, в тому числі на рахунки ТОВ "Кепіталкемп" пропорційно сумі позовних вимог 1673594грн, до вирішення цієї справи по суті та набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31 березня 2025 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник позивача 11 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою задовольнити заяву.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що незабезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення, якщо буде задоволено позов. Єдине майно, яке має відповідач - підвальні приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та є спільною власністю мешканців будинку.

Вказує, що наявне відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1 згідно Рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2022 р. № 911/701/22, яким було задоволено позов про стягнення з відповідача у цій справі заборгованості за кредитним договором, що є об`єктивною загрозою відчуження єдиного майна, належного відповідачу на праві власності. Це підтверджується і тим, що виконавцем здійснено опис підвальних приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважає, що відповідач і ряд приватних підприємств, в тому числі стягувач у зазначеному виконавчому провадженні, є пов`язаними спільною діяльністю та метою, є утвореними з метою легалізації грошових коштів.

Зазначає, що обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

21 травня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Вказує, що жодним рішенням суду не встановлено факту того, що відповідач діяв десь недобросовісно чи укладав фіктивні кредитні договори з метою уникнення відповідальності перед позивачем, або ж намагався у такий спосіб відчужити належне йому на праві власності нерухоме майно.

Зазначає, що посилання на інші приватні підприємства є безпідставними, оскільки дані юридичні компанії жодним чином не стосуються предмета ініційованого позивачем спору про шкоду.

Вважає, що сторона позивача не навела жодних відомостей про те, що відповідач здійснює відчуження нерухомого майна, оскільки факт відкриття виконавчого провадження не означає, що нерухоме майно буде обов`язково в його рамках стягнуте.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник ТОВ «Кепіталкемп» у судове засідання не з`явився, про дату час та місце повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою на рекомендованому повідомленні про отримання судової повістки.

Клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи залишено без задоволення, з огляду на те, що явка до апеляційного суду є не обов`язковою відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, а тому колегія суддів вважала достатніми тих доказів, які є в матеріалах справи для вирішення питання щодо забезпечення позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано до суду доказів про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо вищевказаного майна, в тому числі відчужувати, передавати майно іншим особам може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Встановлено, що в жовтні 2020 року позивачка звернулась із позовом до ТОВ "Кепіталкемп" про відшкодування збитків. Позивач просила стягнути з відповідача збитки у розмірі 1 386 000 грн.

В заяві про забезпечення позову, позивачка просила забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: групу нежитлових приміщень № 200 і № 201 з літ. А, загальною площею 714,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , заборонити ТОВ «Кепіталкемп» та третім особам вчиняти будь-які дії щодо вищевказаного майна, в тому числі відчужувати, передавати майно іншим особам.

Заява обґрунтована тим, що у відповідача відсутнє інше майно і в разі його відчуження, рішення суду буде неможливо виконати.

Наміри позбутись майна, позивач обґрунтовувала тим, що укладений відповідачем договір про надання фінансового кредиту № 20211229-ФК за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, а спрямований на порушення прав фізичних осіб, та укладений для того, щоб збільшити кредиторську заборгованість для того щоб майно боржника перейшло до інших пов`язаних осіб для неможливості позивачем отримати відшкодування завданих збитків, внаслідок руйнування житла.

Отже, у випадку відчуження майна відповідачем , у майбутньому виконання судового рішення у цій справі буде неможливо, також унеможливлюється ефективний захист, поновлення порушених прав та інтересів позивача.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому, наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає, що підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Зазначене спростовує доводи відповідача про відсутність доказів про те, що відповідач намагався відчужити вказане майно, оскільки невчинення таких дій ТОВ «Кепіталкемп» до подачі позову не мінімізує ризики вчинення таких дій в майбутньому.

Крім того, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть продати, знищити чи знецінити майно, тощо.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки накладення арешту на всю групу нежитлових приміщень № 200 і № 201 з літ. А, загальною площею 714,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 є неспівмірним із заявленими позовними вимогами (ціна позову 1 386 000 грн).

Враховуючи ціну майна на яке позивач просив накласти арешт , визначену звітом про оцінку майна на а.с. 128 - 2509 000 грн., суд апеляційної інстанції вважає, що необхідно накласти арешт на 2/3 частин нежитлових приміщень № 200 і № 201 з літ. А, загальною площею 714,6 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що буде співмірним з заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на зміст вказаних позовних вимог, що становлять майновий характер, своїх висновків належним чином не обґрунтував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Застосування вказаного виду забезпечення позову є пропорційним, оскільки його невжиття може призвести до відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що, в свою чергу, може негативно позначитись на реалізації права позивача на ефективний судовий захист. Про негативні наслідки вжиття такого виду забезпечення позову, для здійснення господарської діяльності ТОВ «Кепіталкемп» не заявляло.

Відповідачем також не надано доказів, що він має інше майно за рахунок якого, зможе виконати рішення суду, в разі задоволення позову.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 15 травня 2023 року у справі № 758/12224/20.

Задоволення заяви шляхом накладення арешту на рахунки відповідача в межах ціни заявленого позову, з огляду на задоволення заяви, щодо накладення арешту на майно відповідача, суд вважає не ефективним заходом забезпечення з огляду на не встановлення судом наявності на рахунках відповідача такої суми коштів. Крім того, арешт рахунків призведе до унеможливлення господарської діяльності відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, а тому ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 31 березня 2025 року скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову частково.

Накласти арешт на 2/3 частини нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , - (групи нежитлових приміщень №№ 200, 201 (в літ. А), загальною площею 714,6 кв.м., приміщення № 200 - заг. площ. 291,7 кв.м.; прим. № 201 - заг. площ.: 422,9 кв.м. № об`єкта в РПВН: 33392951; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, до вирішення цієї справи по суті та набрання рішенням законної сили.

В іншій частині вимог заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 03 червня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова