Справа № 725/3583/25
Провадження № 2/727/1776/25
УХВАЛА

про забезпечення позову

05 червня 2025 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суд м. Чернівці Дубець О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану разом з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 червня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

ОСОБА_1 разом з позовною заявою подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження спірного майна, а саме на: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль «Renault Kango» державний номерний знак НОМЕР_1 , титульним власником якого є відповідачка ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначає, що під час перебування у шлюбі із відповідачкою її батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з останньою придбав спірне майно.

Вказує, що у неї є підстави вважати, що спірне майно, яке є спільною сумісною власністю її батька та відповідачки, і яке входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 , без її згоди може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також посилається на те, що на сьогоднішній день відповідачка не надає їй можливості оглянути спірне майно та провести будь-які дії для оцінки останнього, внаслідок чого позивачка буде змушена просити суд призначити судову товарознавчу експертизу.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, оцінивши наведені позивачкою підстави для вжиття заходів забезпечення позову, суд доходить таких висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частинами 1, 6, 7 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачкою на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідачки, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18, суд виснував, що Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Оскільки предметом спору є майно, яке позивачка вважає таким, що набуто її померлим батьком та відповідачкою у шлюбі, вбачається, що обраний позивачкою вид забезпечення позову накладення заборони на відчуження спірного майна, що належить відповідачці на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак суд доходить висновку, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачка є одноосібним власником спірного майна та може в будь-який момент розпорядитись ним на власний розсуд.

При цьому обраний позивачкою вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки спірне майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Враховуючи наведені з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, суд вважає за можливе заяву про забезпечення позову задовольнити.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 258, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження:

- квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 30,1 кв.м та житловою площею 16,30 кв.м, власником якої є ОСОБА_2 ;

- транспортного засобу марки «Renault Kango» 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об?єм двигуна 1870, дата реєстрації - ІНФОРМАЦІЯ_2 власником якого є ОСОБА_2 .

Копію ухвали надіслати позивачці, для подальшого звернення її до виконання до Центру надання адміністративних послуг м. Чернівці, Відділу з питань державної реєстрації речових прав організаційно юридичного управління Чернівецької міської ради та Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Дубець О.С.