ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/914/25 Справа № 211/972/24 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді БондарЯ.М.

Суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

сторони

позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року, ухваленого суддею Поповим В.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного судового рішення відсутні в матеріалах справи),

УСТАНОВИВ

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики.

Просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором позики №72114536 у розмірі 36 000 грн. 00 коп., з яких: 9 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, а також стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.01.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір позики №72114536, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти, які зобов`язалась повернути на умовах, визначених Договором.

14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до боржників ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», у тому числі до відповідача за Договором позики №72114536.

Відповідно до Реєстру боржників №8 від 26.07.2023 року до Договору факторингу №14/06/21, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 36 000 грн. 00 коп., з яких: 9000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) суму заборгованості за Договором позики №72114536 у розмірі 36 000 грн. 00 коп., з яких: 9000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) понесені судові витрати в сумі 3028 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове, яким у повному обсязі відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 .

При цьому, скаржник зазначає, що позивачем не доведено факту передачі грошей. Вказує, що позивач не надав належних довідок, що засвідчують наявність заборгованості, порядок нарахування процентів за користування кредитом.

Окрім того, відповідач вказує на те, що вона жодних заявок на підписання договору позики від 16.01.2023 не подавала, анкет не заповнювала та не підписувала, що підтверджується тим, що у Договорі позики чомусь зазначено її колишнє прізвище, хоча згідно паспорту громадянина України, який виданий 24.11.2022 її прізвище - ОСОБА_1 . Також звертає увагу на те, що у Договорі позики зазначена не її адреса, ані проживання, ані реєстрації, оскільки згідно з витягом з реєстру територіальної громади її зареєстроване місце проживання з 10.01.2023 є АДРЕСА_1 . Відповідач наголошує на тому, що номер телефону НОМЕР_2 , що зазначений у Договорі позики їй невідомий, у неї такого номеру телефону ніколи не було, її фінансовий номер телефону геть інший.

Звертає увагу на те, що тіло кредиту складало 9 000 грн., а відсотків нараховано до сплати 27 000 грн., що у 3 рази перевищує тіло кредиту, та зважаючи на досить короткий термін кредитування 30 днів, порушує принципи справедливості, добросовісності і розумності під час здійснення споживчого кредитування, що становить для позичальника, за загальним правилом більш слабким суб`єктом економічних відносин, надмірний майновий тягар, а тому положення кредитного договору про розмір реальної відсоткової ставки за кредитом у фіксованому розмірі 90456,53% річних є несправедливим. Також відповідач наголошує на тому, що оскільки строк кредитування закінчився 15 лютого 2023 року, тому у позивача відсутні підстави для нарахування процентів поза межами кредитування.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

28.04.2025 на адресу Дніпровського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про долучення до матеріалів справи витягу з ЄРДР про кримінальне провадження №0000153 від 29.11.2024 відповідно якому невстановлена особа у 2022 та 2023 році від її імені та з використанням її анкетних даних оформила договори кредиту (позики) у фінансових кредитних установах без її відома.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог,за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, 16.01.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено Договір позики №72114536, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 9000 грн. 00 коп. на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом, визначених умовами Договору позики.

14.06.2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №14/06/21, згідно умов якого позивач набув прав вимоги до боржників ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів».

26.07.2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Додаткову угоду №9 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2023 року, згідно якої до позивача переходять права грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників №8, у тому числі до відповідача за Договором позики №72114536 від 16.01.2023 року.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №8 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Договором позики №72114536 від 16.01.2023 року на суму 36000 грн. 00 коп., яка складається з: 9000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, 0 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею.

Вказана сума заборгованості відповідача за Договором позики №72114536 від 16.01.2023 року підтверджується також наданим позивачем розрахунком заборгованості за період з 26.07.2023 року по 31.12.2023 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог, виходив з їх обґрунтованості та доведеності належними та допустимими доказами.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Матеріалами справи встановлено, що 16 січня 2023 року між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір позики №72114536, який підписано сторонами Електронним підписом одноразовим ідентифікатором, зокрема відповідачем -НОМЕР_5 (а.с.6-7).

З Додатку №1 до Договору позики - Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який зокрема також підписано сторонами Електронним підписом одноразовим ідентифікатором, зокрема відповідачем -НОМЕР_5 встановлено, що кредит надано 16.01.2023 у розмірі 9 000 грн. строком на 30 днів до 15.02.2023 з виплатою процентів у загальному розмірі 6 750 грн. та загальна сума позики складає 15 750 грн. (а.с.8).

У Договорі позики сторони обумовили, що Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх надіслання на банківський рахунок Позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день настання строку позики або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

При цьому, у Договорі позики зазначено рахунок Позичальника : НОМЕР_3 (а.с.7).

Такий же рахунок, тобто номер платіжного засобу відповідача НОМЕР_3 зазначено і у Додатку №1 до Договору позики (а.с.8 - зворот).

Відповідно на укладений сторонами Договір позики поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно п.п.5, 7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Останні встановлені ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що наданими позивачем доказами, а саме: Договором позики №72114536 від 16.01.2023, який підписано сторонами Електронним підписом одноразовим ідентифікатором, Додатком №1 до Договору Позики, який також підписано сторонами підписом одноразовим ідентифікатором; Договором Факторингу №14/06/21, укладеним між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» від 14 червня 2021 року;Додатковою угодою №2 до Договору факторингу №14/06/21 від 28 липня 2021 року; Додатковою угодою №9 до Договору факторингу №14/06/21 від 26 липня 2023 року; актом від 26 липня 2023 прийому-передачі Реєстру Боржників №8 від 26 липня 2023 року за Договором факторингу №14/06/21; Витягом з Реєстру боржників №8 до Договору факторингу №14/06/21, відповідно, якому ОСОБА_1 має заборгованість 36000 грн., з яких 9 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 27 000 грн. заборгованість за відсотками; Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №72114536 від 16.01.2023 на загальну суму 36 000 грн., з яких 9 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 27 000 грн. заборгованість за відсотками (а.с.6-15).

Також матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

З наданого до апеляційної скарги копії паспорта ОСОБА_1 також встановлено, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.61).

У Договорі Позики №72114536 від 16.01.2023 паспорт Позичальниці зазначено інший № НОМЕР_4 та адреса реєстрації вказана: АДРЕСА_2 , проте, як встановлено судом ОСОБА_1 з 10.01.2023 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34).

Отже, наданими позивачем доказами доведено укладення відповідачем з первісним кредитором Електронного договору позики, перерахування Позикодавцем кредитних коштів у розмірі 9 000 грн. на картковий рахунок відповідача, який був наданий Позичальницею під час укладення кредитного договору, тоді, як відповідачем не спростовано, що платіжний засіб № НОМЕР_3 їй не належить, а належить іншій особі.

Також відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, що зазначений у Договорі позики паспорт № НОМЕР_4 їй не належав, оскільки усі інші відомості про особу Позичальника, такі як дата народження, РНОКПП повністю співпадають з даними відповідача.

Окрім того, звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину та внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення за ч.3 ст.190 КК України ніяким чином не спростовують заявлені позовні вимоги, оскільки відсутній вирок суду щодо особи, яка вчинила злочин, скориставшись особистими даними відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у разі розкриття злочину та встановлення винної особи, відповідач має право стягнути на свою користь кредитні кошти або за вироком суду, або в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Колегія суддів вважає, що наданими позивачем доказами, наведеними вище, повністю доведені заявлені позовні вимоги, які зокрема стосуються заявлених до стягненнях сум по тілу кредиту та по процентам, які були нараховані первісним кредитодавцем у відповідності з умовами укладеного з відповідачем Договору позики.

Однак, всупереч діючих норм законодавства відповідач не надала належних та допустимих доказів, на підтвердження викладених в апеляційній скарзі обставин справи, надані позивачем докази не спростувала.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі, які по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду та переоцінкою доказів, які були оцінені судом та яким надана відповідна правова оцінка.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні підстави.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає. Понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 червня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

О.І. Корчиста