Провадження № 22-ц/802/8/25 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Ганжа М. І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Градобуд», ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнепромекобуд» про визнання недійсними договорів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що він разом зі ОСОБА_6 , з якою перебував у шлюбі, придбав майнові права на трикімнатну квартиру, проектний номер АДРЕСА_1 , загальною площею 105,9 кв. м, на четвертому поверсі третього під`їзду другої черги будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_2 .

Факт придбання ними указаних майнових прав підтверджується договором про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року (відступлення права вимоги) від 12 жовтня 2013 року та Договором відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року.

22 грудня 2015 року його дружина ОСОБА_6 без його відома та згоди відступила майнові права на квартиру для ОСОБА_5 згідно з договором про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року (відступлення права вимоги).

У подальшому ОСОБА_5 указані майнові права переуступив ТОВ «ІБК «Градобуд» згідно з договором про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року (відступлення права вимоги) від 20 лютого 2017 року.

Згідно з Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира загальною площею 105,9 кв. м, житловою площею 66,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 , була зареєстрована на праві власності за ТОВ «ІБК «Градобуд».

04 вересня 2018 року ТОВ «ІБК «Градобуд» продало вказану квартиру ОСОБА_3 згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 14 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В. О., зареєстрованим у реєстрі за № 1084.

Щоб унеможливити повернення майна, 07 вересня 2018 року ОСОБА_3 передав цю квартиру в іпотеку для ОСОБА_4 згідно з іпотечним договором, посвідченим 07 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О. С., зареєстрованим у реєстрі за № 1743.

Вважає усі зазначені договори недійсними, оскільки майно було відчужене дружиною без його згоди, в порушення вимог статті 65 СК України.

Договори не відповідають вимогам, передбаченим статті 203 ЦК України, статтям 60, 65 СК України, а тому вони підлягають визнанню недійсними, відповідно до статті 215 ЦК України із скасуванням відповідних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Оскільки квартира вибула з власності без його волі, за відсутності підстав для її відчуження, він, згідно зі статтями 387, 388 ЦК України має право на її витребування.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 просив:

- визнати недійсним договір про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року (відступлення права вимоги) від 22 грудня 2015 року;

- визнати недійсним договір про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року (відступлення права вимоги) від 20 лютого 2017 року;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності ТОВ «ІБК «Градобуд», внесені державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Панасюк В. О. на наступне нерухоме майно: квартира, загальною площею 105,9 кв. м, житловою площею 66,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 04 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В. О., зареєстрований у реєстрі за № 1084, укладений між ТОВ «ІБК «Градобуд» і ОСОБА_3 , в частині купівлі-продажу квартири, загальною площею 105,9 кв. м, житловою площею 66,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності ОСОБА_3 , внесені 04 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В. О., за номером запису про право власності 27766134, на наступне нерухоме майно: квартира, загальною площею 105,9 кв. м, житловою площею 66,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- визнати недійсним іпотечний договір, посвідчений 07 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Матвійчуком О. С., зареєстрований в реєстрі за № 1743, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , в частині передачі в іпотеку квартири, загальною площею 105,9 кв. м, житловою площею 66,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- скасувати заборону відчуження квартири, загальною площею 105,9 кв. м, житловою площею 66,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, накладену 07 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Матвійчуком О. С., у зв`язку із посвідченням Іпотечного договору від 07 вересня 2018 року, укладеним між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ..

Судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним з моменту його укладення договір про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року (відступлення права вимоги), укладений 22 грудня 2015 року між ТОВ «Рівнепромекобуд», ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ..

Визнано недійсним з моменту його укладення договір про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року (відступлення права вимоги), укладений 20 лютого 2017 року між ТОВ «Рівнепромекобуд», ОСОБА_5 , ТОВ «ІБК «Градобуд».

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ТОВ «ІБК «Градобуд» № 20468190, внесений 16 травня 2017 року державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Панасюк В. О., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 35248423 від 18 травня 2017 року на наступне нерухоме майно: квартира, загальною площею 105,9 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Визнано недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу, посвідчений 04 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В. О., зареєстрований в реєстрі за № 1084, укладений між ТОВ «ІБК Градобуд» і ОСОБА_3 в частині купівлі-продажу квартири загальною площею 105,9 кв.м, житловою площею 66,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_3 № 27766269, внесений 04 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В. О. на наступне нерухоме майно: квартира загальною площею 105,9 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Визнано недійсним з моменту його укладення Іпотечний договір, посвідчений 07 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Матвійчуком О. С., зареєстрований в реєстрі за № 1743, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині передачі в іпотеку квартири загальною площею 105,9 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Скасовано заборону відчуження квартири загальною площею 105,9 кв.м, житловою площею 66,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, накладену 07 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Матвійчуком О. С., зареєстровану в реєстрі за №№ 1744, 1745, 1746, 1747 у зв`язку із посвідченням Іпотечного договору від 07 вересня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову у позові.

Справа в апеляційному порядку уже переглядалася.

Постановою Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 29 серпня 2019 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 було задоволено, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2019 року скасовано та в позові ОСОБА_2 відмовлено (т.2 а.с.168-173).

Постановою Верховного Суду від 27 квітня 2022 року ухвалену за результатами апеляційного розгляду постанову Рівненського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.3 а.с.104-110).

У судовому засіданні представник позивача Самолюк В. В. апеляційну скаргу заперечив і просить залишити її без задоволення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

Апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення усіх учасників справи про судове засідання, призначене на 19 березня 2019 року, коли судом першої інстанції було проведено судове засідання лише за участю представника позивача, після чого суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення суду, повернувшись з якої 20 березня 2019 року було його проголошено (т.1 а.с.148-164).

Судові повістки відповідачу ОСОБА_4 вручено 21.03.2019, а відповідачу ОСОБА_3 вручено 25.03.2019, тобто після ухвалення рішення суду (т.1 а.с.146, 147).

Дані про вручення судових повісток іншим відповідачам взагалі відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції не виконав обов`язок щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_3 та усіх інших відповідачів про час і місце судового розгляду справи в розумінні приписів ч. ч. 3, 5, п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, а саме розглянуто справу за відсутності відповідача, щодо якого відсутні відомості про належне повідомлення про судове засідання, за результатами якого ухвалено оскаржуване рішення.

За приписами пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Про порушення права бути належним чином повідомленим про судове засідання зазначає у своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ..

За вказаних обставин наявні правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового.

Визначаючись стосовно заявлених позовних вимог, апеляційний суд виходить із такого.

Згідно з матеріалами справи 28 травня 2012 року між ТОВ «Рівнепромекобуд» (первинний власник) і ОСОБА_7 було укладено договір відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення за яким Первинний власник передає у власність Новому власнику майнові права на трикімнатну квартиру проектний № 84 (вісімдесят чотири), загальною площею 105,9 кв. м, на четвертому поверсі третього під`їзду другої черги будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями на АДРЕСА_2 , а Новий власник приймає майнові права на вказану квартиру (т.1 а.с.7-10).

02 жовтня 2013 року між ТОВ «Рівнепромекобуд» (первинний власник), ОСОБА_7 (новий власник) та ОСОБА_6 (змінений новий власник) укладено договір про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року (відступлення права вимоги), відповідно до пункту 1 якого новий власник зі згоди первинного власника передає, а змінений новий власник приймає на себе права та обов`язки сторони (Нового власника) у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року, укладеному між ТОВ «Рівнепромекобуд» і ОСОБА_7 (т.1 а.с.11).

22 грудня 2015 року між ТОВ «Рівнепромекобуд» (первинний власник), ОСОБА_6 (новий власник) і ОСОБА_5 (змінений новий власник) укладено договір про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року, відповідно до пункту 1 якого зі згоди первинного власника новий власник передає, а змінений новий власник приймає на себе права та обов`язки сторони (нового власника) у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року, укладеному між ТОВ «Рівнепромекобуд» і ОСОБА_7 (т.1 а.с.12).

20 лютого 2017 року між ТОВ «Рівнепромекобуд» (первинний власник), ОСОБА_5 (новий власник) і ТОВ «ІБК «Градобуд» (змінений новий власник) укладено договір про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року, відповідно до пункту 1 якого зі згоди первинного власника новий власник передає, а змінений новий власник приймає на себе права та обов`язки сторони (нового власника) у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року, укладеному між ТОВ «Рівнепромекобуд» і ОСОБА_7 (т.1 а.с.13).

ТОВ «ІБК «Градобуд» у встановленому законом порядку зареєструвало право власності на квартиру, загальною площею 105,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 87442681 від 18 травня 2017 року (т.1 а.с.14).

04 вересня 2018 року між ТОВ «ІБК «Градобуд» (продавець) і ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений 04 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В. О., зареєстрований в реєстрі за № 1084, відповідно до підпункту 1 якого продавець передав у власність покупцю нерухоме майно, а саме у тому числі і квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 105,9 кв. м, житловою площею 66,9 кв. м, балансовою вартістю 209 160,00 грн, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (т.1 а.с.15-16).

07 вересня 2018 року ОСОБА_3 передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 105,9 кв. м, житловою площею 66,9 кв. м, балансовою вартістю 209 160,00 грн, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 в іпотеку ОСОБА_4 , згідно укладеного між ними іпотечного договору, що посвідчений 07 вересня 2018 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Матвійчуком О.С., зареєстрований в реєстрі за № 1743 (т.1 а.с.17-20).

Відповідно до статті 177 ЦК України (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин) об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК).

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 як на підставу недійсності договору про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року відступлення права вимоги від 22 грудня 2015 року, посилався на те, що в порушення вимог статті 65 СК України майно було відчужене дружиною без його згоди (т.1 а.с.2-6, 87-93).

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Аналіз наведених положень закону, які визначають порядок розпорядження майном, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, дозволяє дійти висновку, що чоловік та дружина розпоряджаються цим майном за взаємною згодою, наявність якої презюмується при укладенні договорів одним з подружжя.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

При цьому наявність згоди одного з подружжя на укладення другим з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном наділяє його необхідним обсягом повноважень на вчинення такого правочину.

Водночас пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

З аналізу зазначених норм закону в їх взаємозв`язку можна зробити висновок, що презумпція розпорядження спільним майном одним з подружжя за згодою другого з подружжя встановлена саме на користь добросовісного набувача прав на таке майно.

Тому укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд встановить, що третя особа (контрагент за таким договором) діяла недобросовісно, зокрема знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Наведені правові висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20), відступивши від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), що закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди всіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи-контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, із посиланням на письмовий відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_5 , встановив, що ОСОБА_5 не сплатив кошти ОСОБА_6 при укладенні договору, а також що йому було відомо про те, що ОСОБА_6 перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , а майнові права на відчужуваний об`єкт є їх спільною сумісною власністю подружжя.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 як на підставу недійсності спірного договору, посилався на єдину підставу порушення вимог статті 65 СК України, а саме: відчуження майнових прав дружиною без його згоди.

Таким чином, з урахуванням засад диспозитивності цивільного судочинства, у суду були відсутні підстави встановлювати будь-які інші обставини, про порушення яких позов не заявлявся.

Крім того, до Волинського апеляційного суду надійшла заява відповідача ОСОБА_5 від 19.07.2022, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом, у якій він зазначає, що у цій справі не підписував і не подавав до суду жодних документів (відзиву на позовну заяву, відзиви на апеляційну скаргу, клопотання до Верховного Суду). Йому не відомо, хто їх готував, ставив підписи і подавав до суду, їх зміст не відповідає дійсності. При укладенні договору йому не було відомо, що ОСОБА_6 перебувала у шлюбі та що придбані ним майнові права є спільним подружнім майном і потрібна згода чоловіка (т.3 а.с.213).

Колегія суддів бере до уваги цю заяву з огляду на таке.

ОСОБА_5 було залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.11.2018. Цією ж ухвалою розгляд справи призначено на 12.12.2018 (т.1 а.с.62).

Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що судову повістку у це судове засідання на ім`я ОСОБА_5 вручено не йому, а на той час представнику позивача ОСОБА_8 /за довіреністю/ (т.1 а.с.71).

Жодних даних про те, що ОСОБА_8 міг одночасно бути представником і позивача, і відповідача матеріали справи не містять, як не передбачають такого права і норми законодавства.

Згідно протоколу судового засідання від 12.12.2018, у судове засідання з`явилися сторони (без конкретизації хто саме), але судове засідання не відбулося і даних про дату його відкладення не зазначено (т.1 а.с.73).

Відповідно відсутні розписки про повідомлення сторін про наступну дату судового засідання.

В матеріалах справи до ухвалення оскарженого судового рішення наявна лише єдина розписка на ім`я ОСОБА_5 , яку вручено не йому, а представнику позивача ОСОБА_8 , після чого подано відзив на позовну заяву, який за змістом є аналогічним відзиву на апеляційну скаргу, поданому Рівненському апеляційному суду (т.1 а.с.74-83, 241-248).

Оскільки відповідач ОСОБА_5 у судове засідання Волинського апеляційного суду не з`явився, то суд бере до уваги надіслану суду та підписану ним заяву від 19.07.2022, так як справжність підпису на ній засвідчено приватним нотаріусом, який перевірив особу відповідача.

Судом встановлено, що у пункті 13 укладеного 22 грудня 2015 року між ТОВ «Рівнепромекобуд», ОСОБА_6 і ОСОБА_5 оспорюваного позивачем договору про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року його сторони підтвердили, що цей договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається ними у відповідності зі справжньою їх волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин; договір укладається ними без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення; вони однаково розуміють значення, умови договору, його природу і правові наслідки; бажають настання саме тих правових наслідків, що створюються даним договором, а також свідчать, що договором визначені всі істотні умови, про що свідчать їх особисті підписи на договорі (т.1 а.с.12).

Таким чином, дружина позивача відповідачка ОСОБА_6 своїм підписом засвідчила, що договір укладається нею без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення.

У поданому Волинському апеляційному суду відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 зазначає, що це вона знайшла покупця ОСОБА_5 і запропонувала йому купити майнові права на квартиру. Попередньо будь-якої згоди на продаж квартири у чоловіка не отримувала та не повідомляла йому про свої наміри (т.3 а.с.182-185).

Таким чином, зміст відзиву на апеляційну скаргу і підписані умови договору відрізняються.

Зазначене підтверджує про недобросовісність саме відповідачки ОСОБА_6 ..

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_6 у цьому відзиві на апеляційну скаргу, що вона повідомляла ОСОБА_5 про те, що попередньо будь-якої згоди на продаж у чоловіка не отримувала та не повідомляла йому про свої наміри, оскільки розцінює їх як намагання, як дружині, яка заінтересована у результатах розгляду справи, допомогти у визнанні недійсним договору.

Жодних належних, допустимих і достовірних доказів у підтвердження тієї обставини, що оспорюваний договір було укладено без згоди позивача та без його відома позивач суду не надав, як і не довів, що відповідач ОСОБА_5 діяв недобросовісно, зокрема знав чи не міг не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що ОСОБА_6 укладає договір, не отримавши згоди на це другого з подружжя.

Крім того, укладений 22 грудня 2015 року між ТОВ «Рівнепромекобуд», ОСОБА_6 і ОСОБА_5 оспорюваний позивачем договір про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року не відноситься до договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню, чи обов`язковій державній реєстрації, а тому обов`язкова письмова згода другого з подружжя не вимагається.

Ураховуючи наведені обставини, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для визнання недійсним укладеного 22 грудня 2015 року між ТОВ «Рівнепромекобуд», ОСОБА_6 і ОСОБА_5 договору про заміну сторони у договорі відчуження майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 28 травня 2012 року.

Відповідно, не підлягають до задоволення і усі інші позовні вимоги, які є похідними від цього договору.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем обрано невірний спосіб захисту при заявлені усіх інших позовних вимог. Але зазначена обставина бралася б судом до уваги лише при умові задоволення першої позовної вимоги, чого у даному випадку немає.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції про задоволення позову зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 342,90 грн підлягають відшкодуванню позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Градобуд», ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнепромекобуд» про визнання недійсними договорів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 6 342 (шість тисяч триста сорок дві) грн 90 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді