справа №566/295/24
провадження №2/566/42/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

у складі:

головуючого - судді Лободзінського А.С.

при секретарі судового засідання Подолець Ю.В.,

за участю представника позивача адвоката Троцюка О.С., відповідача ОСОБА_1 , його представника адвоката Шевчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Млинівського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності та визнання права власності на нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Млинівська державна нотаріальна контора Рівненської області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в Млинівський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Млинівська державна нотаріальна контора Рівненської області, у якій з урахуванням заяви про зміну предмета позову просила: визнати за нею, ОСОБА_2 , право власності на частину земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0598, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та припинити право власності ОСОБА_1 на частину земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0598, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 січня 2011 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18 серпня 2010 року (реєстр. №1282), ОСОБА_1 зареєстрував право власності на цілий житловий будинок по АДРЕСА_1 . 22 серпня 2018 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14 грудня 2010 року (реєстр. №2106), витягу з ДЗК НВ - 017 від 29 грудня 2017 року відповідач зареєстрував право власності на земельну ділянку кадастровий номер №:01:001:0598 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 . Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 22 вересня 2022 року за позивачем ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку та надвірних споруд в АДРЕСА_1 , як на частку в спільному майні подружжя, яке було зареєстровано нею 08.09.2023, що підтверджується Витягом з Державного реєстр речових прав №346401217 від 13 вересня 2023 року. А тому, вважає, що вона, ОСОБА_2 , як особа, яка набула право власності на частку у праві спільної власності на житловий будинок, в порядку ч.2 ст.120 З.К. України має право на 1/2 частку земельної ділянки, на якій розміщений такий будинок. Оскільки, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за відповідачем, своє право вважає порушеним та таким, що підлягає захисту у судовому порядку. Також, просила стягнути з відповідача на її користь 25975,83 грн понесених нею судових витрат, з яких 2508,83 грн витрати по оплаті судового збору та 23467,00 грн витрати на правничу допомогу адвоката.

04.02.2025 через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло заперечення на заяву позивача ОСОБА_2 про розподіл витрат, пов`язаних із розглядом справи, у якому він не погодився із розміром витрат на правничу допомогу та просив їх зменшити з огляду на наступне. Так, відповідач ОСОБА_1 зазначив, що заявлений обсяг витрат позивача підлягає доказуванню належними і допустимими засобами доказування. Крім цього, цей обсяг не відповідає фактичному обсягу участі адвоката при вирішенні даного спору. А розмір заявлених розцінок таких послуг є значно завищеним у порівнянні із середньо ринковими цінами адвокатських послуг. (а.с. 214-216)

У судовому засіданні представник позивача адвокат Троцюк О.С. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, покликаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Шевчук В.С. у судовому засіданні не заперечували проти змінених позовних вимог та погодились на визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на частину спірної земельної ділянки. Також, просили суд врахувати подані ними заперечення щодо розподілу витрат пов`язаних із розглядом справи, при ухваленні рішення.

Представник третьої особи Млинівської державної нотаріальної контори Рівненської області у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі державного нотаріуса. (а.с. 231)

Відповідно до ч. 4 ст. 204 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює під час судового засідання рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, визнання відповідачем ОСОБА_1 позову стосується виключно предмета спору - належної йому на праві власності земельної ділянки, у зв`язку з чим, не зачіпає прав і інтересів інших осіб та узгоджується із положеннями ст.. 347 ЦК України та ст.. 41 Конституції України.

Також, судом встановлено, що з 22 серпня 2018 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14 грудня 2010 року (реєстр. №2106), витягу з ДЗК НВ - 017 від 29 грудня 2017 року за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер №:01:001:0598 площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 . (а.с. 25, 28, 30)

Відповідно до положень статті 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову.

У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Крім цього, згідно ч.1 ст.377 ЦК України До особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Таким чином, враховуючи, що за позивачем Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 22.09.2022 визнано право власності на 1/2 ч. житлового будинку по АДРЕСА_1 і, при цьому, відповідач шляхом фактичного відступлення свого права на 1/2 частку земельної діялнки, визнає за нею право власності на таку частину земельної ділянки, суд вважає що наявні правові підстави визначені ст.347, ч.1 ст.377 ЦК України для визнання за ОСОБА_2 ,права власності на частину земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0598, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ..

Також, судом розглянуто заяву позивача ОСОБА_2 та її представника адвоката Троцюка О.С. щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі

поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після

ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання

відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже витрати на правничу допомогу підлягають доказуванню. Такі висновки наведені ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду подано: договір про надання професійної правничої допомоги від 14 грудня 2023 року, (а.с. 192); квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 16.01.20205 (а.с. 193); детальний опис наданих послуг та розрахунок (а.с. 194-196).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що стороною позивача не надано допустимих доказів на підтвердження витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги, а надані докази, які перераховані вище такими судом не визнаються з огляду на те, що опис робіт ( а.с.194-196) не відображає кількості затраченого часу адвоката на кожну із наведених у ньому послуг та вартості однієї години кожної окремої послуги. Крім цього, окремі види послуг (п.п.6,7), що є в описі не стосуються судової справи № 566/295/24, відтак такі відомості є неналежними

Суд, оцінивши вище наведені докази щодо понесення позивачем витрат на надання правничої допомоги, вважає що такі витрати свого документального підтвердження не знайшли, а тому дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату правничої допомоги у сумі 23467,00 грн..

На підставі наведеного, керуючись: ст.10, 60, 212, 213, 242, 258-259, 263-265 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності та визнання права власності на нерухоме майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Млинівська державна нотаріальна контора Рівненської області - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на частину земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0598, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на частину земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0598, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 1313 (одна тисяча триста тринадцять) гривень.

У задоволенні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь судових витрат, пов`язних із наданням правничої допомоги відмовити.

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах Рівненського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне судове рішення виготовлено 03 червня 2025 року

СУДДЯ: