КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 752/2218/24 Головуючий у суді першої інстанції - Ольшевська І.О.
Номер провадження № 22-ц/824/7833/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року постановлену під головуванням судді Ольшевської І.О., у місті Києві у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, у якому просив суд стягнути з відповідача 55 155, 19 грн у якості відшкодування майнової шкоди, завданої його майну, 5 000 грн моральної шкоди, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073, 60 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 - задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 55155,19 грн майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, 5 000,00 грн моральної шкоди а також 1 211,20 грн судового збору.

03 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про стягнення із відповідача у справі ОСОБА_3 понесених судових витрат, за якою просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києвавід 27 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 про стягнення понесених судових витрат - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для подальшого розгляду заяви про стягнення понесених судових витрат.

Вказує, погоджується із тим, що помилково не подав клопотання про поновлення строку на подання доказів щодо понесення позивачем витрат на правову допомогу. Проте, вважає, оскільки справа розглядалася без виклику сторін, то вимоги ч .8 ст. 141 ЦПК України щодо строку подання відповідних доказів до суду були виконані, враховуючи, що копію повного тексту рішенняГолосіївського районного суду міста Києва від 27 грудня 2024 року ним було отримано засобами електронного зв`язку у підсистемі «Електронний суд» 28 грудня 2024 року о 18 годині 47 хвилин. Наголошує, зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14 квітня 2021 року у справі №205/1129/19 та від 02 серпня 2021 року у справі №914/1191/20.

Наголошує, строк у п`ять днів фактично обраховується з першого робочого дня після 28 грудня 2024 року - 30 грудня 2024 року.

При цьому, вказує, що у ЄДРСР рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 грудня 2024 року було надіслано судом: 28 грудня 2024 року. Зареєстровано: 30 грудня 2024 року. Забезпечено надання загального доступу: 01 січня 2025 року.

На думку сторони позивача, суд оскаржуваною ухвалою фактично позбавив ОСОБА_1 права на відшкодування витрат на правову допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

При апеляційному розгляді справи, позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про відкладення справи з підстав, які б могли бути визнанні поважними не подали, тому суд з врахуванням положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України провів розгляд справи за їх відсутності.

02 червня 2025 року від представника відповідачаОСОБА_3 - адвоката Глущенка А.О. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу прийшов до висновку, що заяву ОСОБА_1 про стягнення понесених судових витрат даній справі слід залишити без розгляду, оскільки така заява подана з пропуском встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України 5-ти денного строку та заявником не було подано клопотання про поновлення такого строку.

Крім того, суд звертав увагу, що рішенням від 27 грудня 2025 року було розглянуто питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу та відмовлено позивачу у стягненні з відповідача вказаних витрат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України - якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Відповідно до правового висновку, викладеного у пунктах 57-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 грудня 2024 року Голосіївським районним судом міста Києва було ухвалено рішення (а.с. 144-152).

Відповідно до довідки про доставку електронного документу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 28 грудня 2024 року о 20:20:12 отримав копію повного тексту рішення Голосіївським районним судом міста Києва від 27 грудня 2024 року а.с. 156).

Враховуючи положення п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, фактичним днем отримання вищевказаного рішення є 29 грудня 2024 року.

Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, останнім днем для подачі заяви про стягнення понесених судових витрат є 03 січня 2025 року.

Заяву про стягнення понесених судових витрат було подано представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 03 січня 2025 року (а.с. 159-171).

Відповідно до частин першої-третьої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Разом із тим, представник ОСОБА_1 - адвокат Торган В.Б., звертаючись до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі 03 січня 2025 року, тобто поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, не заявив клопотання про поновлення такого строку.

Суд апеляційної інстанції також враховує і те, що суд першої інстанції, вирішуючи спір у вказаній справі та, ухвалюючи 27 грудня 2025 року рішення розглянув питання про розподіл судових витрат у справі в тому числі і в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу та відмовив позивачу у стягненні з відповідача вказаних витрат.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для залишення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Торгана В.Б. про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі без розгляду, що відповідає положенням статті 141 ЦПК України та вищевказаній релевантній практиці Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києвавід 27 січня 2025 року, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 червня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв