Справа № 343/77/25
Провадження № 22-ц/4808/891/25
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Долинського районного суду від 23 квітня 2025 року під головуванням судді Лицура І.М. у м. Долина

в с т а н о в и в:

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати нецензурну лайку, висловлену на його адресу відповідачем 24.01.2024 близько 10:01 год. у громадському місці поблизу магазину вживаної побутової техніки та зупинки маршрутних транспортних засобів, що по вул. Шептицького, 73-А в м.Долина Калуського району Івано-Франківської області, а також погрози фізичною розправою, погрози нанесення тілесних ушкоджень, штовхання та нанесення йому ударів, такими, що принижують його честь і гідність, стягнути з відповідача на його користь 1 000 000грн. моральної шкоди та судові витрати.

ОСОБА_1 24 лютого 2025 року подав до суду першої інстанції клопотання про призначення в цій справі комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи.

Подане клопотання мотивував тим, що для встановлення наявності факту моральної шкоди, визначення ступеня його душевних страждань та розміру відшкодування завданої шкоди необхідні спеціальні знання. Саме лінгвістична експертиза вирішує завдання встановлення змісту та характеру висловлювань, що мають ознаки погрози. Одночасно просив витрати за проведення експертизи віднести за рахунок державних коштів, звільнивши його від оплати її вартості в зв`язку з важким матеріальним становищем. Своє важке матеріальне становище обґрунтовує тим, що він є особою з інвалідністю 2 групи, ніде не працює, а єдиним джерелом його доходу є пенсія, розмір якої в 2024 році становив 4 443,64 грн., що є меншим від мінімальної місячної зарплати. Також вказав, що через війну в Україні ціни на основні продукти збільшилися в два і більше разів. Враховуючи незадовільний майновий стан і відсутність коштів, суд повинен звільнити його від оплати за проведення експертизи.

Ухвалою Долинського районного суду від 23 квітня 2025 року призначено в цій справі комплексну судову психолого-лінгвістичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, яких попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

На вирішення експертів суд поставив узагальнені і відкореговані запитання, які були заявлені ОСОБА_1 в клопотанні про призначення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи.

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 відмовивши йому в задоволенні клопотання про звільнення від такої оплати.

Направлено в розпорядження експертів копію ухвали та матеріали цивільної справи.

Встановлено максимальний строк для проведення експертизи тривалістю 2 місяці з часу отримання копії даної ухвали.

На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність ухвали суду в частині покладеної судом першої інстанції на нього оплати за проведення експертизи та щодо запитань експертам, які на його думку суд поставив неправильно.

Вказує, що єдиним джерелом його доходу як особи з інвалідністю є його пенсія, яка значно нижча прожиткового мінімуму, що свідчить про його скрутний матеріальний стан. Також зазначає, що великі витрати йдуть на його лікування та оплату комунальних послуг.

У даному випадку, незначний розмір його пенсії свідчить про його неможливість самостійно оплатити експертизу.

Вважає, що суд першої інстанції своєю ухвалою унеможливлює проведення експертизи та скористатися його правом на захист.

Суд неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судових витрат за проведення експертизи.

Апелянт вказує на те, що в резолютивній частині ухвали суд не заначив повного переліку поставлених питань для вирішення експертизи, які були вказані ним у клопотанні про призначення психолого-лінгвістичної експертизи.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині призначеної оплати за проведення експертизи та постановити нове судове рішення про звільнення його від сплати таких судових витрат, також на вирішення експертів просить поставити запитання, які зазначені ним в апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а тому в її задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

Позивач в апеляційній скарзі доводить, що в нього немає матеріальної можливості оплатити проведення вказаної експертизи проте вважає, що в нього є право на звільнення від сплати судових витрат пов`язаних із проведенням комплексної психолого - лінгвістичної експертизи.

Однак, проведення експертизи спеціалізованими установами у цивільному судочинстві здійснюється на платній основі за рахунок замовника і оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання, тобто в даному випадку сторони позивача.

Крім того, звільнення від оплати судових витрат пов`язаних з проведенням експертизи порушує право експерта передбачене ч.7 ст.72 ЦПІК України на оплату виконаної роботи.

За таких обставин вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині звільнення від оплати судових витрат пов`язаних з проведенням експертизи є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а тому оплату витрат за проведення експертизи слід покласти на ОСОБА_1 , який заявив клопотання про призначення такої експертизи. Також представник не погоджується з вимогами щодо скасування ухвали в частині поставлених судом питань.

Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з наведених у ній мотивів.

Відповідач та його представник в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи. Представник ОСОБА_2 подав суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його та відповідача участі.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, ураховуючи таке.

Встановлено, що у цій справі за клопотанням позивача ОСОБА_1 судом 23.04.2025 призначено комплексну судову психолого-лінгвістичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Також позивач просив звільнити його від оплати за проведення цієї експертизи і зазначив про його незадовільний майновий стан як особи з інвалідністю, єдиним джерелом доходу якої є пенсія.

Відмовляючи позивачу у звільненні від оплати за проведення експертизи та віднесення їх на рахунок держави, суд першої інстанції зазначив, що чинним законодавством України не передбачено звільнення сторони від оплати за проведення експертизи. Крім того, позивач у суді не навів даних про його незадовільний матеріальний стан.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів апеляційної інстанції і зазначає таке.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров`я України у цивільних і господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством. Проведення інших експертних досліджень і обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника.

Згідно з ч. 7 ст. 72 ЦПК України експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних з проведенням експертизи і викликом до суду.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплата робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як вбачається з викладеного та відповідних роз`яснень, наданих у абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року, оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання. Якщо експертиза призначається за клопотанням обох сторін або з ініціативи суду, кошти на її оплату вносяться обома сторонами порівну. У разі незгоди сторони (сторін) оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

У роз`ясненнях, викладених у п. 45 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, також вказано, що вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (ст. 7 Закону України «Про судову експертизу»). У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони від оплати витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи і настають наслідки, передбачені за ухилення від участі в експертизі.

Законом не заборонено оплатити витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, іншою стороною у справі.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах.

Крім того, згідно зі ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як вбачається з приведених норм права, проведення експертизи спеціалізованими установами у цивільному судочинстві здійснюється на платній основі - за рахунок замовника, така оплата експертизи в цивільній справі провадиться за рахунок сторони, яка порушила відповідне клопотання, тобто в цьому випадку позивача ОСОБА_1 .

Також, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Звертаючись із заявою про звільнення від сплати за проведення експертизи, ОСОБА_1 зазначає, що він має хронічну хворобу, групу інвалідності, яка не дає йому можливості працювати, а проведення експертизи коштовне, та таких коштів на проведення експертизи у нього немає, тому просить покласти оплату за проведення судово-психіатричної експертизи на державу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що підстави для звільнення від сплати судових витрат, встановлених в ст. 136 ЦПК України, не є абсолютними та не зобов`язують суд звільнити позивача від їх сплати, а лише надають йому право вчинити ці дії за умови, що майновий стан особи є незадовільним та створює істотні перешкоди для її доступу до правосуддя. Разом з тим, висновок експерта не є обов`язковим доказом для суду в цій справі та оцінюється ним поряд з іншими доказами по справі, через що ОСОБА_1 не позбавлений права обґрунтовувати заявлені ним у справі позовні вимоги за допомогою інших доказів.

Крім того, Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено обов`язку держави нести витрати за проведення експертизи за клопотанням сторони і її призначення судом не є обов`язковим при розгляді справ про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення його від сплати судових витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Щодо доводів апелянта про неточності викладення в оскаржуваній ухвалі запитань експерту, суд апеляційної інстанції вважає, що такі доводи апелянта не спростовують її обґрунтованості, оскільки викладення запитань експертам в узагальненій і коректній формі є правом суду. Оскільки запитання, які апелянт поставив для проведення експертизи, суд вважав неконкретними, тому виклав їх у іншій формі, за змістом найбільш наближеній до суті запитань позивача, які мають значення для правильного вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому її слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують її законності і обґрунтованості. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду від 23 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанову складено 09 червня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин