Справа № 173/3883/24
Провадження №2/173/462/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 травня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Кожевник О.А.,

за участю секретаря судового засідання Демяненко С.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Хмильової Я.М.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Верхівцевської міської ради, третя особа КП «Верхньодніпровське БТІ» про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Верхівцевськоїміської ради Дніпропетровської області, третя особа КП «Верхньодніпровське БТІ» про визнання права власності, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу літера А-1, площею - 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що за життя ОСОБА_2 вона уклала з нею усну угоду про передачу останній належного ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1 та стала там вести господарство. Повний розрахунок за будинок був проведений. Проживає в будинку по цей час. Володіє вказаним будинком безперервно, добросовісно та відкрито, утримує житловий будинок, оплачує комунальні послуги та проводить ремонтні роботи. Декілька разів намагалась оформити договір купівлі-продажу будинку, але власник завжди ухилявся. Протягом тривалого часу намагалася встановити місце перебування ОСОБА_2 та зв`язатися з нею. Провела підготовку документів для вчинення нотаріальної дії виготовила технічний паспорт на житловий будинок, виготовила кадастровий номер на земельну ділянку. Але переоформити будинок не встигли. Внаслідок смерті ОСОБА_2 вона позбавлена можливості належним чином оформити своє право власності на домоволодіння, яким користується фактично.

За даний час ніхто будь-яких претензій щодо незаконного володіння даним будинком до неї не пред`являв. Спадкоємців у померлої немає. Виникла необхідність оформити право власності на житловий будинок, але правовстановлюючих документів на нерухоме майно вона не має, у зв`язку з чим вимушена звернутись з вказаною позовною заявою до суду.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.01.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку тим, що позивачем в якості відповідача залучено померлу ОСОБА_2

10.01.2025 року позивачем подано до суду уточнюючу позовну заяву, в якій виключено з кола відповідачів померлу ОСОБА_2 .

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати у загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Оголошення про продаж будинку вони з чоловіком побачили на OLX, ціна будинку була 110 тис. грн., приїхали подивилися, сподобалось. Пояснила, що з ОСОБА_3 уклала усну угоду, за якою домовилися про суму завдатку та подальшу виплату коштів за будинок в розстрочку. Заплатила ОСОБА_3 40 тис. грн. у жовтні 2020 року, в усній формі домовились, розписки не писали. Решту мали намір виплатити протягом року. Будинок потребував ремонту. Куди поїхала власниця будинку їй не було відомо, в неї був номер останньої, тому вважала, що цього достатньо. Вважала, що можливо через війну ОСОБА_3 виїхала за кордон, тому телефон в неї був відключений. У ОСОБА_3 була будинкова книга, де зазначено, що вона власниця будинку та технічний паспорт. Домовилися, що коли вона віддасть всю суму, власниця віддасть всі документи. Доглядає за будинком, проводить ремонтні роботи.

Представник третьої особи «КП Верхньодніпровське БТІ» в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Пояснила, що 26.10.1989 року зверталася ОСОБА_2 для реєстрації права власності. Потім ОСОБА_1 звернулась для оформлення технічного паспорту.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що проживає по сусідству з позивачкою. В цій хаті раніше мешкала бабуся, хата була в занедбаному стані. В жовтні 2020 року в будинок заїхала позивачка, навела лад, провела ремонтні роботи. Де ділась бабуся їй не відомо, казали, що її забрали родичі. На якій підставі позивачка заїхала в цей будинок їй не відомо.

Представник відповідача Верхівцевської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка та вивчивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Як вбачається з пояснень позивачки між померлою ОСОБА_2 та нею було укладено усну угоду про продаж спірного будинку, нею був сплачений лише частково завдаток за будинок, однак нотаріально даний договір вони оформити не встигли, оскільки власниця не отримала всіх коштів за будинок одразу, а на даний час померла.

Судом встановлено, що відповідно до інформації, наданої Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області №65/31.4-25 від 14.01.2025 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Власником спірного будинку є ОСОБА_2 , що підтверджується договором купівлі - продажу від 24.10.1989 року.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.09.2021 земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок не приватизована.

На замовлення позивача КП Верхньодніпровське БТІ виготовлено технічну документацію на спірну квартиру, що підтверджується звітом про незалежну оцінку вартості майна від 24.12.2024 року та технічним паспортом, від 16.02.2024 року.

Відповідно довідки ЦНАП виконавчого комітету Верхівцевської міської ради №607 від 09.05.2024 року у спірному будинку зареєстрованих осіб не значиться.

Відповідно до акту №105 від 27.05.2024 року складеного депутатом Верхівцевської міської ради на основі пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , підтверджено, що позивачка проживає у спірному будинку, без реєстрації з жовтня 2020 року та постійно проводить ремонтні роботи, здійснює благоустрій прилеглої ділянки.

Аналогічні відомості підтвердила свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Згідно відповіді Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області №22/01-16 від 14.01.2025 року спадкова справа до майна померлої ОСОБА_2 не заводилась.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. У частинах першій, третій, четвертій вказаної статті передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину,якщо інше не встановлено законом.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону (ч. 1, ч. 3 ст. 206 ЦК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення дог овору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зі змісту ч. 1 ст.638ЦК України вбачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №920/615/16, від 05 вересня 2019 року у справі № 907/310/18).

Відповідно до п. 5 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Позивачка стверджує, що між нею та померлою ОСОБА_2 укладено усну угоду про продаж спірного будинку та внесено завдаток у сумі 40 тис. грн. Договір не оформлений, оскільки власниця ухилялася від цього, а потім померла.

В той же час, письмових доказів, щодо виконання істотних умов такої угоди суду не надано. Також, суду не надано доказів наявності перешкод, які б свідчили про неможливість нотаріального укладення договору, укладеного в усній формі, зокрема ухилення власника від його оформлення та нотаріального посвідчення.

Аналізуючи матеріали справи та надані докази, суд вважає, що правочин між позивачкою та померлою ОСОБА_2 не укладений в порядку, передбаченому законодавством, повний розрахунок за вартість будинку не проведений, а тому не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, а фактичне проживання та утримання спірного будинку, про яке зазначає позивачка, а також виготовлення технічної документації не свідчить про виникнення у позивачки права власності на даний будинок.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування(частина перша статті 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факту виникнення у неї права власності на спірний будинок, а тому відсутні підстави для звернення до суду за захистом цього права, у тому числі шляхом його визнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Верхівцевської міської ради, третя особа КП «Верхньодніпровське БТІ» про визнання права власностівідмовити у повному обсязі.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 05.06.2025 (з урахуванням перебування головуючого судді на лікарняному).

Суддя О.А. Кожевник