Справа №751/5468/24
Провадження №2/751/418/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Шульга В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту та заборони відчуження на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новозаводського районного суду міста Чернігова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту та заборони відчуження на нерухоме майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником цегляного гаража, загальною площею 15,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 22,0 кв.м., на якій розташований цей гараж.

Після звернення позивача до нотаріуса з`ясувалося, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровано обтяження від 15.09.2006 р. № 3740693, реєстратор: Друга чернігівська державна нотаріальна контора, згідно з якими щодо гаража, що за адресою: АДРЕСА_1 , існує тип обтяження арешт, власник ОСОБА_1 .

Підставою вказаного обтяження є постанова АН №413979 від 04.12.2002 р., прийнята відділом ДВС Новозаводського районного управління юстиції.

Однак жодної інформації, стосовно відкритих виконавчих проваджень, підстав відкриття виконавчого провадження, позивачу невідомо.

У відповідь на адвокатський запит, щодо зняття арешту, що накладений на майно позивача, відповідач повідомив, що станом на 05.04.2024 року на примусовому виконанні у відділу відсутні будь-які виконавчі документи де боржником виступає ОСОБА_1

Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 02.07.2024 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 028262-96 ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 18.10.2001 р. № 5959 передано у приватну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 22 кв.м. гектарів в межах згідно з планом (а.с.10,11).

Відповідно постанови державного виконавця ВДВС Новозаводського накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: гараж в цілому по АДРЕСА_1 на виконання виконавчих листів виданих 29.07.2002 р. міським судом Ріпкінського району (а.с.13).

Згідно відповіді Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.04.2024 р. № 38472 строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Строк зберігання в електронному архіві завершених, повернутих без прийняття до виконання відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить десять років. Ідентифікувати виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт, надати копії матеріалів виконавчого провадження, в тому числі постанову про арешт майна боржника, та встановити наслідки його завершення немає можливості. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у Новозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на сьогодні відсутні виконавчі документи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.16,17).

Згідно з інформацією з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна мається запис про арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 3740693, зареєстровано 15.09.2006 14:29:20 за № 3740693 реєстратором: Друга чернігівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова АН 413979, 04.12.2002, Новозаводське районне управління юстиції, об`єкт обтяження: гараж, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно автоматизованої системи виконавчого провадження, також не вбачається будь-яких наявних виконавчих проваджень відносно позивача.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п.2 ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 391 ЦК України встановлено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України від 21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні приписи містяться у статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного нерухомого майна, що належить на праві власності позивачу.

Виходячи з вище викладеного, на момент винесення рішення за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою АН 413979 від 04.12.2002 відділу державної виконавчої служби Новозаводського районного управління юстиції, на все рухоме майно, власником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та зняти заборону відчуження на нерухоме майно, а саме гараж, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 15.09.2006 за № 3740693 про арешт гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови державної виконавчої служби Новозаводського районного управління юстиції АН 413979 від 04.12.2002, реєстраційний номер обтяження 3740693, реєстратор: Друга чернігівська нотаріальна контора.

Рішення може бути оскаржено Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко