ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3602/25 Справа № 174/803/23 Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Вільногірська міська рада Дніпропетровської області

за апеляційною скаргою керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області Геника Віталія Миколайовича, який діє в інтересах Вільногірської міської ради Дніпропетровської області

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2023 року Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Вільногірська міська рада Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона зареєстрована за місцем проживання в кв. АДРЕСА_1 . В кв. АДРЕСА_2 станом на 10.04.2022 року була зареєстрована за місцем проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 вона проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю, так як та була подругою її покійної матері і знала її з дитинства, і оскільки в 2008 році помер чоловік ОСОБА_2 та вона залишилася одна, тому запропонувала заявнику в 2010 році, переїхати проживати до неї в квартиру та проживати з нею однією сім`єю. На вказану пропозицію заявник погодилася та з 2010 року стала проживати з ОСОБА_2 однією сім`єю і проживала так до її смерті у 2022 році. Зазначена квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_2 , і вона була одноособово зареєстрована у вказаній квартирі за місцем проживання. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, однак спадкоємців першої, другої та третьої черг за законом не має, а є тільки вона, спадкоємець четвертої черги за законом, як особа яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років. Заповітів на час своєї смерті ОСОБА_2 не складала. Заявник подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, однак постановою державного нотаріуса Главчевої Л.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_2 у зв`язку з тім, що не підтверджені родинні стосунки між ними. Встановлення факту проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, необхідне їй для юридичного оформлення прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 (а.с.2-4).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Вільногірська міська рада Дніпропетровської області - задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.87-89).

Не погодившись із рішенням суду, керівник Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області Геника В.М., який діє в інтересах Вільногірської міської ради Дніпропетровської області , звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені заяви (а.с.98-109).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 339, виданий Вільногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 1939 р.н. зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 1940 р.н., та змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с. 8).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10).

Відповідно до копії довідки № 868 від 12.04.2022, виданої виконавчий комітетом Вільногірської міської ради, ОСОБА_2 з 27.02.1975 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно була зареєстрована за адресою: кв. АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Згідно копії свідоцтва про поховання ОСОБА_1 поховала ОСОБА_2 (а.с. 12).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 08.04.2009 року ОСОБА_2 прийняла у спадщину 1/2 частки кв. АДРЕСА_2 від померлого ОСОБА_6 (а.с. 13, 14).

Згідно копії витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_2 належить 1/2 частки кв. АДРЕСА_2 . До матеріалів справи також долучено копію свідоцтва про право на спадщину (а.с. 15, 16).

Відповідно до акту депутата № 668 від 23.06.2022 року ОСОБА_1 проживала з 2010 року по 10.04.2022 року з ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою: кв. АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Відповідно до постанови від 14.02.2023 року, державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Главчевою Л.В. ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що не підтверджено факт родинних стосунків (а.с. 18).

До матеріалів справи долучені копії товарного чеку від 11.08.2015 року, товарного чеку від 02.05.2017 року, товарного чеку від 29.06.2020 року та гарантійних талонів на побутові прилади. Копія договору купівлі-продажу пластикових вікон № 2746 від 04.07.2018 року (а.с. 19-22).

Згідно копії матеріалів спадкової справи № 802/2022, яка розпочата 12.08.2022 року, спадкодавець ОСОБА_2 , заяву про прийняття спадщини подала лише ОСОБА_1 . Заповітів ОСОБА_2 не складала (а.с.73-82).

Також судом 1 інстанції були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю в квартирі ОСОБА_2 , заявник із нею жила, ходила від неї на роботу, приходила до неї в обід, приносила ОСОБА_2 їжу, одяг купувала, лежала із нею в лікарні. Свідок пояснила, що є сусідкою і тривалий час проживає в буд. АДРЕСА_3 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що є сусідкою і вона довгий час проживала в одному будинку із ОСОБА_2 . Коли помер чоловік ОСОБА_2 вона це тяжко переносила. ОСОБА_1 її опікала, прала, їжу готувала, купала її, мила вікна. Вона проживала з нею в одній квартирі більше ніж п`ять років до її смерті, доглядала за нею, як дочка за матір`ю.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом більше ніж п`ять років до смерті ОСОБА_2 , як одна сім`я.

Задовольняючи вимоги заяви, суд 1 інстанції входив із того, що факт проживання однією сім`єю заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є доведеним наявними у матеріалах справи доказами за період з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час заявник у іншому шлюбі не перебувала, оскільки її чоловік помер у 1998 році, чоловік ОСОБА_2 помер у 2008 році.

Однак з такими висновками суду 1 інстанції, колегія суддів погодитися не може.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, або особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції лише в разі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Судове рішення, оскаржене особою, що не брала участі у справі повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.

Згідно роз`яснень, які містять у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що померла ОСОБА_2 , була подругою її покійної матері і вона знала її з дитинства. Після смерті чоловіка в 2008 році, ОСОБА_2 залишилася одна, тому запропонувала їй в 2010 році, переїхати проживати до неї в квартиру та проживати з нею однією сім`єю.

Як на підставу вимог заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що встановлення юридичного факту необхідно їй для оформлення спадщини за законом у четверту чергу згідно ст.1264 Цивільного кодексу України.

Отже, зі змісту наданих матеріалів вбачається, що встановлення факту безпосередньо пов`язане з вирішенням питання про право власності та для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Зазначене свідчить про наявність спору між ОСОБА_1 та Вільногірською міською радою Дніпропетровської області в інтересах якої виступає Дніпропетровська обласна прокуратура, оскільки встановлення факту проживання з померлим однією сім`єю, фактично надало заявнику право на отримання спадщини, що унеможливило вирішення питання визнання спадщини відумерлою, передання її територіальній громаді м. Вільногірськ, тим самим позбавивши територіальну громаду м. Вільногірська на реалізацію її законних прав передбачених ст 1277 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є передчасним та підлягає скасуванню, а позов залишенню без розгляду, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області Геника Віталія Миколайовича, який діє в інтересах Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2024 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: Вільногірська міська рада Дніпропетровської області залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Вступна та резолютивна частини проголошені 04 червня 2025 року.

Повний текст постанови складено 05 червня 2025 року.

Судді: