Справа № 149/1236/25
Провадження №2/149/631/25
05.06.2025 р. м. Хмільник
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Гончарук-Аліфанової О. Ю.
при секретарі Паламарчук Л. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ - КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
24 квітня 2025 року ТОВ "ФК "Кредит - Капітал" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що в результаті укладення договору факторингу між АТ "Банк Форвард" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", останнє набуло права вимоги серед іншого за договором № 300017471, укладеним з ОСОБА_1 18 січня 2022 року.
Згідно зазначеного договору відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 37 099,89 грн на строк 1827 днів, а відповідач зобов`язувалась повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договору. Відповідач порушила договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість перед кредитором у в розмірі 52 587,06 грн, з яких 36 711,94 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15 875,12 грн - заборгованість за відсотками. Вказана заборгованість в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість в розмірі 52 587,06 грн та судові витрати.
Ухвалою суду від 11 травня 2025 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про час, день та місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, день та місце судового розгляду повідомлена в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, заяв, клопотань, відзиву не надала, причини неявки не повідомила.
За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Главою 10 "Розгляд справ у порядку спрощеного провадження" Розділу ІІІ ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
18 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до АТ "Банк Форвард" із анкетою-заявою № 300017471 про акцепт Публічної пропозиції банку на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підписанням вказаної заяви відповідач просила у банку відкрити на її ім`я поточний рахунок. Також беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ "Банк Форвард", а також те, що вказана заява-анкета разом з публічною пропозицією складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 37 099,89 грн, строком на 1827 днів, з 18 січня 2022 року по 18 січня 2027 року. Ставка по кредиту 50 % річних. Кредит надавався у зв`язку з реструктуризацією первісного кредитного договору № 200309067 від 18 листопада 2020 року.
Того ж дня, між АТ "Банк Форвард" та ОСОБА_1 підписано графік платежів, відповідно до якого погодили щомісячну суму для погашення заборгованості та дати платежів, а також паспорт споживчого кредиту, в якому наведено, зокрема, основні умови кредитування, інформації щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та іншу важливу інформацію.
До вказаного вище договору, позивачем також долучено опитувальник анкету відповідача.
Відповідно до розрахунку заборгованості підготовленого АТ "Банк Форвард" станом на 24 липня 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становила 52 587,06 грн.Також з наданого розрахунку слідує, що відповідач здійснювала часткове погашення заборгованості.
Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів підтверджується також наявною в матеріалах справи випискою по картці за період з 01 жовтня 2012 року по 10 червня 2023 року.
25 липня 2024 року АТ "Банк Форвард" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" уклали договір факторингу №GL1N426202/1, відповідно до банк відступає новому кредитору належні йому, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору.
Згідно додатку 1 до вказаного вище договору факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 300017471, загальний розмір заборгованості 52 587,06 грн.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За правилом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт-фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор -банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник-набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника;
Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.
Доказів погашення заборгованості перед первісним кредитором відповідачем суду не надано, а також не зазначено про неможливість подачі таких доказів самостійно.
Суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1.ст. 526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як стверджує позивач у своєму позові, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Відповідач щодо наданих позивачем розрахунків заборгованості заперечень не подавала та не зазначала, а тому суд не вбачає підстав для піддавання їх сумніву.
Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини та враховуючи те, що кредитний договір, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення позики, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним вище кредитним договором у загальному розмірі 52 587,06 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. понесеного судового збору.
Керуючись ст. 204, 207, 526, 530, 536, 625, 628, 629, 639, 1048, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 274-279, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем або іншою особою до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Учасники справи:
Представник позивача: Галіяш Вікторія Русланівна, адреса: вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, м. Львів.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя: