Справа № 583/2383/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року

Охтирський міськрайонний суд Сумської області

у складі: головуючого судді Савєльєвої А.І.

присяжних Рогальської Т.М., Сергієнко С.В.,

за участю секретаря Доценко Т.Г.,

прокурора Волохатих К.С.,

представник заявника Тимошенко Д.В.,

захисника Яценко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка цивільну справу за заявою окремого провадження Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» звернулося до суду із заявою стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник вказує на те, що 18.04.2025 у зв`язку з погіршенням психічного стану: перестала спати в ночі, потребує сторонньої допомоги та догляду, ОСОБА_1 була доставлена до КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня», де за наявності усвідомленої згоди на лікування та наявністю підстав була госпіталізована до другого психіатричного відділення за рішенням лікаря-психіатра. 30.05.2025 хвора надає категоричну відмову від лікування. З метою вирішення питання доцільності госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку 30.05.2025 ОСОБА_1 оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні. Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, проста форма, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Ухвалою від 02.06.2025 відкрито провадження в справі, справу призначено до розгляду на 03.06.2025.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 підтримала подану заяву та просить суд задовольнити її.

Прокурор Волохатих К.С. у судовому засіданні також підтримав подану заяву та просив суд задовольнити її.

Захисник Яценко А.О. у судовому засіданні підтримав заяву та просив суд задовольнити її.

ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечує проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджені Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119) коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Відповідно до пункту 1 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт у примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить:

а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам; або

b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи. У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії.

Відповідно до пункту 2 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому у примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою нагляду та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Проте згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Відповідно до частини шостої статті 284 Цивільного кодексу України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України, Законі України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Законі України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актах, прийнятих відповідно до них.

Як зазначено у ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до частини першої статті 339 Цивільного процесуального кодексу України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно з частинами першою, другою статті 340 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Статтею 17 вказаного Закону визначено, що перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації.

Відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Судом встановлено, що відповідно до заяви № 01-55/702 від 30.05.202518.04.2025 ОСОБА_1 доставлена до другого психіатричного відділення Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня».

Згідно висновком комісії лікарів-психіатрів від 30.05.2025 № 38 Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді шизофренії, проста форма, внаслідок чого неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, її обстеження та лікування можливі лише в стаціонарних умовах, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази як окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому, суд дійшов висновку щодо наявності у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу, який обумовлює її неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, та необхідності у зв`язку з цим її примусової госпіталізації до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня».

У суду відсутні підстави ставити під сумнів кваліфікацію та висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу та необхідності у зв`язку з цим її примусового лікування.

Отже, з урахуванням наявності обґрунтованих висновків лікарської комісії про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу у примусовому порядку та інших даних, які досліджені судом, заява Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 76-80, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 341-342, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , госпіталізацію до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» (місцезнаходження: 42001 Сумська область, м. Ромни, б-р Європейський, 29, код ЄДРПОУ 02000369) у примусовому порядку на строк протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але не більше ніж на 6 місяців.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.І. Савєльєва

Присяжні Т.М. Рогальська

С.В.Сергієнко