ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 4823/224/25

Апеляційне провадження № 22ск/4823/6/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.,

учасники третейського розгляду:

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю « Вердикт капітал»

Відповідач: ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи у залі суду справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 вересня 2014 року у справі №2565-1/903/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 500935210 від 16.04.2014 року ,

В С Т А Н О В И В:

Не погоджуючись з рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 вересня 2014 року ОСОБА_1 02.04.2025 року подав заяву до Чернігівського апеляційного суду про скасування зазначеного рішення третейського суду. Одночасно в заяві просив поновити пропущений процесуальний строк на оскарження рішення третейського суду. Заява мотивована тим, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору № № 500935210 від 16.04.2014 року в розмірі 108440,15 грн з яких: за кредитом 101540.64 грн; за відсотками 4069.31 грн; за комісією 2248.44 грн , за штрафами 581.76 , судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. Заявник вважає, що третейським судом рішення винесено з порушенням норм чинного законодавства, а саме: п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», оскільки справа не підвідомча третейському суду. ОСОБА_1 вказує, що про існування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 вересня 2014 року йому стало відомо в судовому засіданні 17.03.2025 року, в якій вирішувалось питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Жодного процесуального документу від третейського суду він не отримував.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 13 травня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення тритейського суду задоволено та поновлено пропущений строк на подання вище зазначеної заяви, відкрито провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 зазначено, що «забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності».

Звертаючись до апеляційного суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 вересня 2014 року ухваленого у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № 500935210 від 16.04.2014 року, ОСОБА_1 вказував: що він не брав участі під час розгляду справи третейським судом; про прийняття рішення у третейській справі не був обізнаний, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи третейським судом. Про наявність зазначеного рішення дізнався після виклику до суду у судовому засіданні, що відбулось 17 березня 2025 року у справі про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 просив витребувати матеріали цивільної справи №751/11770/14 з Новозаводського районного суду м. Чернігова.

Встановлено, що рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 30 вересня 2014 року. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2014 року заяву ПАТ « Альфа-Банк» про видачу виконавчого документу задоволено, видано ПАТ « Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 вересня 2014 року по цивільній справі №2565-1/903/14 Третейського суду.

Перевірити чи повідомлявся належним чином ОСОБА_1 про розгляд справи третейським судом, Новозаводським судом м. Чернігова та чи отримував він відповідні рішення судів є неможливим, оскільки третейський суд на запити апеляційного суду третейську справу не надав, а матеріали цивільної справи №751/11770/14 року знищені за терміном зберігання.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, тобто спір, який або вже існує, або може виникнути у майбутньому між сторонами договору. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди.

Звернення до третейських судів щодо розгляду та розв`язання юридичних спорів, що належать до їхньої компетенції, ґрунтується на вільному волевиявленні сторін спору, є одним зі способів здійснення права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 4 Закону України «Про третейські суди» визначає серед інших такі принципи організації і діяльності третейського суду: законності (пункт 1), незалежності третейських суддів та підкорення їх тільки законові (пункт 2), змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 4), всебічності, повноти та об`єктивності вирішення спорів (пункт 10).

Відповідно до положень ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 454 ЦПК України і частини другої статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене шляхом звернення до суду із заявою про його скасування сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки.

Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів:

1) стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом;

2) особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (частина п`ята статті 454 ЦПК України).

Частина сьома статті 454 ЦПК України містить правило про те, що заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 454 ЦПК України, повертається.

Рішенням Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року у справі № 3-9/2019(206/19) за конституційною скаргою ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 1 частини п`ятої, частини сьомої статті 454 Цивільного процесуального кодексу України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункт 1 частини п`ятої, частину сьому статті 454 Цивільного процесуального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata».

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 759/18283/19.

Водночас на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/11119/17.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг та заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

За відсутності підстав для залишення заяви про скасування рішення третейського суду без руху, повернення заяви чи відмови у відкритті провадження суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі та витребовує матеріали третейської справи.

Тобто за процедурою, визначеною процесуальним законом, апеляційний суд при відкритті провадження і за наявності клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення третейського суду, вирішує питання про поновлення строку на оскарження, покладаючись на добросовісну поведінку учасників справи та перевіряючи наявність обставин, на які покликається заявник у клопотанні про поновлення строку на підставі доказів, наданих самим заявником.

Відкриваючи провадження у справі та вирішуючи питання про витребування матеріалів третейської справи, апеляційний суд, враховуючи презумпцію добросовісної поведінки ОСОБА_1 , дійшов висновку, що наведені ним обставини, а саме: необізнаність про розгляд справи третейським судом та ухваленим у справі рішенням , звернення до суду першої інстанції з метою отримання вище зазначеного рішення тритейського суду, свідчать про те, що сторона заявника демонструє намагання отримати належні докази на підтвердження розглянутої відносно нього справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто діє добросовісно.

Сукупність зазначених підстав свідчила про наявність підстав для відкриття провадження у справі та перевірки доводів ОСОБА_1 щодо порушення його прав та інтересів оскаржуваним рішенням третейського суду.

Водночас, після надходження до суду апеляційної інстанції цивільної справи № 751/11770/14 з Новозаводського районного суду м. Чернігова, встановлено, що в ухвалі Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2014 року зазначено що, учасник третейського розгляду в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Поштою надіслав письмові заперечення на заяву, в яких в її задоволенні просив відмовити. ОСОБА_1 зазначену ухвалу не оскаржував , отже погодився з встановленими судом обставинами. Також звертаючись до суду з заявою про заміну стягувача ТОВ « Вердикт Капітал» в тому числі надавало суду реєстр згуртованих поштових відправлень від 18.06.2021 року , де за №460 маються відомості про направлення повідомлення на адресу АДРЕСА_1 , одержувач ОСОБА_1 рекомендованим листом про укладення договору факторингу за яким ТОВ « Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором № 500935210 від 16.04.2014 року. Зазначена адреса є адресою проживання ОСОБА_1 , яку він зазначає в заяві про оскарження рішення тритейського суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 , адвокат Кухаревська Н.О. не заперечувала факт укладення кредитного договору, отримання коштів та невиконання взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором.

Отже, ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи Новозаводським районним судом м. Чернігова від 12 грудня 2014 року про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 вересня 2014 року. ОСОБА_1 повинен був цікавитись результатами розгляду зазначеної справи, а також добросовісно відноситись до виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Наведені обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 мав можливість ознайомитись з матеріалами третейської справи та отримати рішення суду, добросовісно користуючись належними йому процесуальними правами та неухильно виконуючи процесуальні обов`язки, зокрема, цікавлячись з розумним інтервалом часу провадженням у справі.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на оскарження судового рішення особа, яка має намір подати заяву на скасування рішення третейського суду, повинна вчиняти всі можливі та залежні від неї дії, в тому числі спрямовані на своєчасне одержання судового рішення.

Встановлено, що, будучи достовірно обізнаним про судове рішення за яким стягується кредитна заборгованість , ОСОБА_1 не намагався його оскаржити з розумним інтервалом часу.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Передбачений нормами процесуального закону строк на касаційне оскарження є присічним (преклюзивним). З його спливом особа втрачає право на оскарження, за винятком випадків неповідомлення особи про розгляд справи та виникнення обставин непереборної сили.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за рамки та екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Подавши заяву про скасування рішення третейського суду 2 квітня 2025 року , тобто після спливу більше 10 років з дня ухвалення рішення третейського суду 30.09.2014 року), ОСОБА_1 не довів, що він не був обізнаний про наявність рішення третейського суду та існують обставини непереборної сили, які є причиною такого тривалого пропуску строку на оскарження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Також суд зазначає, що поновлення строку на оскарження після спливу значного періоду часу ставить під загрозу принцип юридичної визначеності, незалежно від поважності чи неповажності причин пропуску строку на оскарження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata». При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 129-1 Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Поновлення строку, пропущеного у зв`язку зі спливом тривалого періоду (понад 13 років), та за підстав, які не можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності.

Оскільки на стадії відкриття провадження за відсутності матеріалів третейської справи та справи про видачу виконавчого листа суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості перевірити викладені обставини, після надходження цивільної справи № 751/11770/14 з Новозаводського районного суду м. Чернігова про заміну стягувача у виконавчому листі, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення відповідача по третейській справі ОСОБА_1 чи були пов`язані із перешкодами або труднощами, для своєчасного подання заяви.

Наведене дає підстави для висновку, що провадження у цій справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 454 ч.ч.5, 7 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 30 вересня 2014 року ухваленого у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, передбаченому для оскарження рішення суду до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 11 червня 2025 року.

Суддя: О.І. Онищенко