Справа № 484/1156/25
Провадження № 2/484/736/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Маржиної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чумак А.О.,

у відсутність сторін, їх представників згідно заяв,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «ЗОЛОТА ПТАШКА» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ремського Є.В. звернувся до суду з позовом до ФГ «ЗОЛОТА ПТАШКА» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації, мотивуючи тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,5433 га, кадастровий номер :05:000:0107, що розташована в межах території Первомайської районної ради Миколаївської області. Земельну ділянку він отримав у власність в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Земельна ділянка знаходиться в оренді ФГ «ЗОЛОТА ПТАШКА». Після реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.06.2019 року він направив лист до ФГ «ЗОЛОТА ПТАШКА», яким повідомив про перехід до нього права власності на земельну ділянку, а також просив надати копію договору оренди та провести розрахунки по сплаті заборгованості по орендній платі, однак відповіді на лист не отримав, заборгованість по орендній платі виплачена не була. Вважаючи, що орендар систематично порушує умови договору оренди земельної ділянки в частині своєчасної виплати орендної плати, він подав позов до суду про розірвання договору оренди землі, стягнення невиплаченої орендної плати та зобов`язання повернути земельну ділянку. В ході розгляду справи № 484/5709/23 ФГ «ЗОЛОТА ПТАШКА» був наданий примірник договору оренди землі від 28.09.2005 року, який був укладений між ОСОБА_2 , який діяв на підставі нотаріальної довіреності №023671 від 25.06.2003 року, від імені ОСОБА_3 , яка на той час була власником земельної ділянки відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №078899, виданого 16.06.2003 року Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області з одного боку, та ФГ «ЗОЛОТА ПТАШКА», в особі керівника підприємства Зозулінського О.В. з іншого боку. Оспорюваний договір оренди землі укладений строком на 49 років. Зазначив, що ОСОБА_3 мала намір укласти такий договір оренди землі, проте особисто вказаного договору з відповідачем не укладала та не підписувала. Більше того, у ОСОБА_3 взагалі не було вказаного договору, оскільки відповідач такий примірник угоди їй не надавав. ОСОБА_2 станом на 28.09.2005 року був та є наразі кінцевим бенефіціаром ФГ «Золота Пташка». За таких обставин вважає, що існують обставини вважати оспорюваний договір оренди землі недійсним, оскільки, укладаючи спірний договір від імені Сорочук Т.А., Гадицький М.М. діяв в інтересах ФГ «Золота Пташка» та у своїх власних інтересах як кінцевий бенефіціарний власник господарства, що прямо заборонено законом.

Ухвалою суду від 13.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження.

24.03.2025 року надійшов відзив від представника ФГ «Золота пташка» - адвоката Чобану В.В., в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час укладання спірного договору оренди землі ОСОБА_3 виявила бажання отримати оренду плату наперед за весь час його дії у зв`язку з чим орендарем було виплачено їй одразу орендну плату за весь час дії договору. На підтвердження отримання коштів ОСОБА_3 підписала розписки у кількості 49 штук, за кожен рік дії договору. Однак не знаючи про дану обставину, ОСОБА_1 , успадкувавши зазначену земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі з підстав невиплати йому орендної плати після отримання листа з вимогою проведення розрахунку по сплаті заборгованості по орендній платі. Під час розгляду справи № 484/5709/23 в суді ФГ «Золота пташка» на підтвердження належного виконання договору було надано розписки ОСОБА_3 . Стверджуючи, що підписи в розписках виконані не ОСОБА_3 , а невідомою особою з наслідуванням її підпису, позивач заявив клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, однак потім з невідомих причин подав до суду заяву про залишення позову без розгляду. Таким чином вважає, що позивач погодився з тим фактом, що ОСОБА_3 за життя отримала від ФГ «Золота пташка» грошові кошти у якості орендної плати за укладеним договором оренди наперед за весь час його дії. Крім того, зазначила, що ОСОБА_3 уклала оспорюваний договір оренди землі з ФГ «Золота пташка» у 2005 році, а померла вона аж ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент смерті останньої договір вже діяв 9 років. Перед отриманням коштів ОСОБА_3 ознайомилася з умовами договору оренди землі, а тому знала його підписантів, строк його дії, розмір орендної плати та інші його істотні умови. За весь час дії договору вона не зверталася ані до орендаря, ані до суду з будь-якими заявами з приводу сумнівів щодо правомірності дії укладеного договору. Вважає, що оцінка поведінки орендодавця після укладення 28.09.2005 року оспорюваного договору дає підстави для висновку про добросовісність дій ОСОБА_2 , як підписанта договору за довіреністю, оскільки ОСОБА_3 отримала грошові кошти у якості орендної плати наперед, не вимагала повернення їй земельної ділянки та не виявляла жодних сумнівів щодо дійсності укладеного договору, а тому визнала факт перебування належної їй земельної ділянки у користуванні ФГ «Золота пташка». На підтвердження позиції послалася на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.12.2022 року у справі № 365/499/18.

Представник позивача ОСОБА_4 04.04.2025 року надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що позов обґрунтовано та акцентовано увагу на тому, що законом передбачена пряма заборона вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, і, відповідно, недійсність такого правочину встановлена законом. Зазначив, що представник Відповідача ФГ «Золота Пташка» по суті обґрунтування позову заперечень не надав, лише послався на добросовісність дій ОСОБА_2 як підписанта договору за довіреністю, та оцінку поведінки орендодавця після укладення 28.09.2005 року оспорюваного договору. Посилання ж на Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.12.2022 року у справі № 365/499/18 є безпідставним, оскільки правовідносини, які існували між сторонами в справі є зовсім іншого цивільно-правового характеру. Питання щодо виплати або невиплати орендної плати в позові не порушується, і позов обґрунтований, як вже зазначалось, наявністю в законі прямої заборони укладення оспорюваного правочину.

Ухвалою від 07.04.2025 року за клопотанням сторони позивача зобов`язано відповідача ОСОБА_2 надати суду копію довіреності № 023671 від 25.06.2003 року, наданої ОСОБА_3 , на підставі якої ОСОБА_2 підписав договір оренди земельної ділянки, належної ОСОБА_3 , з ФГ «Золота пташка», для приєднання її до матеріалів справи та оригінал такої довіреності для її огляду судом.

15.04.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 до суду надійшли витребувані докази.

18.04.2025 року представник позивача ОСОБА_4 надав суду копію ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.12.2024 року у справі № 484/5709/23 про залишення позову без розгляду.

07.05.2025 року представник позивача ОСОБА_4 надав суду копію заяви від 17.01.2024 року представника ФГ «Золота пташка» у справі № 484/5709/23 про долучення до матеріалів справи копії договору оренди землі від 28.09.2005 року, зареєстрованого у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Первомайській районній раді за № 98 від 14.11.2005 року.

Ухвалою суду від 07.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.06.225 року, 10:00 годину.

10.06.2025 року представник позивача Ремський Є.В. надав заяву, в якій просив справу розглянути у відсутність позивача та представника, позов підтримав повністю, просив задовольнити.

Представник відповідачів ФГ «Золота пташка» та ОСОБА_2 ОСОБА_5 надала заяву, в якій просила справу розглянути в її та відповідачів відсутність, зазначила, позов не визнає, просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Сторони та їх представники належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Сторонами, їх представниками не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог.

Вирішуючи справу на основі наявних доказів та викладених письмово позицій сторін, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,5433 га, кадастровий номер :05:000:0107, що розташована в межах території Первомайської районної ради Миколаївської області.

Тривалий час зазначена земельна ділянка перебувала в користуванні ФГ «Золота пташка» на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного 28.09.2005 року між ОСОБА_3 та ФГ «Золота пташка».

Відповідно до доручення серії ВАМ № 023671, зареєстрованого в реєстрі за № 4956 та посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. 25.06.2003 року ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 користуватися та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 5,54 га, яка розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району, належною їй на підставі Державного акту направо приватної власності на земельну ділянку, виданого Первомайською райдержадміністрацією 16.06.2003 року, серія МК № 078899, в тому числі вчиняти всі дозволені законодавством правочини по розпорядженню, користуванню земельною ділянкою (продавати, дарувати, міняти, здавати в оренду, заставляти тощо), визначати у кожному випадку суттєві умови договору, подавати від її імені заяви, розписуватися за неї, отримувати гроші, майно по укладеним договорам (а.с.92).

28.09.2005 року ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_3 на підставі доручення від 25.06.2003 року, уклав з ФГ «Золота пташка» договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого належну ОСОБА_3 на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,54 га, кадастровий номер :05:000:0107, що розташована в межах території Первомайської районної ради Миколаївської області, передав ФГ «Золота пташка» в оренду (а.с.74).

Термін дії договору встановлено 49 років, а плата за оренду земельної ділянки встановлена в сумі 1 452 грн.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 342215848 від 09.08.2023 року вбачається, що договір оренди земельної ділянки площею 5,54 га, укладений 28.09.2005 року між ФГ «Золота пташка» та ОСОБА_3 , зі строком дії на 49 років, зареєстрований в реєстрі (а.с.18).

З інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25.02.2025 року вбачається, що право оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0107, площею 5,5433 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Первомайської районної ради Миколаївської області, зареєстроване виконавчим комітетом Первомайської міської ради за ФГ «Золота пташка», , від 13.12.2017 року, номер запису про право 24078347 (а.с.21).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.02.2024 року ФГ «Золота пташка» зареєстроване як юридична особа, , її засновником (учасником) зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.22-23).

Відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.01.2019 року у справі № 484/5811/18, провадження № 2/484/432/19, яке набрало законної сили 12.03.2019 року, за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано право власності на земельну ділянку розміром 5,54 га, кадастровий номер :05:000:0107, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності ОСОБА_1 на зазначену земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами від 26.04.2019 року, від 09.08.2023 року та витягом з Державного земельного кадастру від 25.02.2025 року (а.с.10, 17, 21).

Тобто, спадкоємцю за законом ОСОБА_1 як правонаступнику перейшли всі права та обов`язки, які належали його матері ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Положеннями ч.2 ст. 412 ЦК України встановлено, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною другою статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, ст. 124 регламентує порядок передачі земельних ділянок в оренду. Однак, саме Законом України «Про оренду землі» врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв?язку з передачею її у користування та володіння, також зазначено особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов?язки сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець

зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у

володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний

використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та

вимог земельного законодавства.

Згідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення договору) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відповідно до ч.5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Отже, право оренди виникає лише на підставі договору.

Судом встановлено, що такий договір оренди від 28.09.2005 року був зареєстрований державним реєстратором 13.12.2017 року за № 24078347 (а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін . Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Положеннями ст. 236 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Главою 17 ЦК України унормовано правовідносини представництва при здійсненні правочинів.

Згідно до ч.3 ст. 244 ЦК України довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Отже односторонній правочин є дією однієї сторони, яка створює обов`язки лише для особи, яка видала довіреність. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє (частини перша, друга статті 238 ЦК України).

При цьому, якщо представник вчинив правочин не в інтересах довірителя, а у своїх власних, то це є підставою для визнання такого правочину недійсним. Правило, передбачене частиною третьою статті 238 ЦК України, покликане гарантувати інтереси особи, яку представляють, від можливих зловживань з боку представника.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Верховний Суд у постанові від 25.09.2019 року у справі № 727/3501/16-ц дійшов висновків, що правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. При цьому, словосполучення «у своїх інтересах» необхідно розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, у тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) міститься висновок про те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській правовій максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Обставини справи свідчать про те, що на момент укладення оскаржуваного договору ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_3 за дорученням, 28.09.2005 року уклав із ФГ «Золота пташка» оспорюваний договір оренди земельної ділянки.

При цьому, укладаючи оспорюваний договір оренди земельної ділянки з ФГ «Золота пташка», представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 свідомо діяв в своїх інтересах, а не в інтересах довірителя ОСОБА_3 , що прямо заборонено частиною третьою статті 238 ЦК України.

З огляду на викладене та враховуючи, що дії відповідача ОСОБА_2 при підписанні спірного договору оренди земельної ділянки були спрямовані на передачу у користування земельної ділянки безпосередньо собі та своїм близьким родичам, оскільки засновниками ФГ «Золота пташка» є саме ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що свідчить про незаконність та недобросовісність дій відповідача та наявність особистого інтересу представника під час укладення оспорюваного договору, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний договір укладено всупереч прямій забороні закону.

Твердження сторони відповідачів про те, що позивач погодився з тим фактом, що ОСОБА_3 за життя отримала від ФГ «Золота пташка» грошові кошти у якості орендної плати за укладеним договором оренди наперед за весь час його дії є припущенням і не підтверджене жодними належними та допустимими доказами. Крім того, питання щодо виплати/невиплати орендної плати в позові не порушується.

Посилання ж представника відповідачів на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.12.2022 року у справі № 365/499/18 є безпідставним, оскільки правовідносини, які існували між сторонами у справі мають зовсім інший цивільно-правовий характер.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки встановлено, що дії представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 при підписанні спірного договору оренди земельної ділянки суперечать прямій забороні закону щодо укладення представником правочину від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, а отже має місце недобросовісність та наявність особистого інтересу представника (повіреного).

За таких обставин суд вважає за необхідне визнати недійним договір оренди земельної ділянки від 28.09.2005 року, кадастровий номер :05:000:0107, площею 5,5433 га, укладений між ОСОБА_3 , в особі представника за дорученням № 023671 від 25.06.2003 року ОСОБА_2 , та Фермерським господарством «ЗОЛОТА ПТАШКА», який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.12.2017 року за № 24078347.

Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачів в рівних частках з кожного всі понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, в даному випадку витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства «ЗОЛОТА ПТАШКА» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації, - задовольнити повністю.

Визнати недійним договір оренди земельної ділянки від 28.09.2005 року, кадастровий номер :05:000:0107, площею 5,5433 га, укладений між ОСОБА_3 , в особі представника за дорученням № 023671 від 25.06.2003 року ОСОБА_2 , та Фермерським господарством «ЗОЛОТА ПТАШКА», який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.12.2017 року за № 24078347.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 28.09.2005 року, укладеного між ОСОБА_3 та Фермерським господарством «ЗОЛОТА ПТАШКА», номер запису про інше речове право 24078347 від 13.12.2017 року.

Стягнути з Фермерського господарства «ЗОЛОТА ПТАШКА» та ОСОБА_2 , в рівних частках з кожного, на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 к.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Фермерське господарство «ЗОЛОТА ПТАШКА», , адреса: вул. О. Коротченка, 1/3, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2

Повний текст судового рішення виготовлено 10 червня 2025 року.

СУДДЯ: