Справа №: 345/1098/25
Провадження №: 2/343/442/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд-

В С Т А Н О В И В :

В Долинський районний суд Івано-Франківської області з Калуського міськрайонного суду 14.04.2025 поступила позовна заява, сформована в системі «Електронний суд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач ТОВ «Споживчий центр» просить ухвалити рішення, яким:

стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 02.06.2024-100001223 від 02.06.2024 у розмірі 21690 грн 21 коп.;

стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , 02.06.2024 укладено кредитний договір (оферти) №02.06.2024-100001223.

Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 8000,00 грн, строком на 98 днів.

Дата повернення (виплати) кредиту - 07.09.2024.

Процентна ставка - фіксована незмінна, процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1.13% = (8887.27 / 8000)/98 х 100%.

Неустойка: 80 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п. 3.1 за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі.

В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 07.09.2024, утворилась заборгованість у розмірі 21690,21 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7827,53 грн, по процентам в розмірі 9862.68 грн, та неустойка 4000 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 2 412,47 грн, від 15.06.2024 , при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості (а.с.1-9).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 цивільна справа № 345/1098/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.44).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.04.2025 відкрито спрощене провадження у справі № 345/1098/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з повідомленням сторін.

Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі з позовною заявою та додатками для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, а також доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, і документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву та доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Відповідач не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді позивача на відзив, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити позивачу й суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

Роз`яснено учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (а.с.45).

Відповідач ОСОБА_1 , 30.04.2025, через систему «Електронний суд», подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не доведено, що між ним та ТОВ «Споживчий центр» було укладено кредитний договір.

До своєї заяви позивач додає пропозицію про укладення Кредитного договору, яка сама по собі не свідчить про факт укладення з ним кредитного договору та виникнення кредитних зобов`язань.

Пункт 4.1 пропозиції визначає спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: шляхом перерахування на рахунок споживача.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ним грошових коштів від ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором.

Ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наведеної норми законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, як підтвердження передачі грошових коштів до матеріалів справи долучено лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» про здійснення перерахунку. У даному листі міститься посилання на укладений між позивачем та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» договір, проте такий договір не долучено до матеріалів справи.

Незрозуміло, яким чином ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» може підтвердити перерахунок коштів за кредитним договором, якщо саме ТОВ «Споживчий центр» вважає себе кредитодавцем.

У пропозиції, що міститься у матеріалах справи і є нібито підставою для повернення заборгованості, не згадується про ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» чи інші треті особи.

Лист третьої особи не є належним доказом, що підтверджує здійснення перерахунку кредитних коштів на його рахунок, адже не є первинним документом, яким зафіксовано здійснення перерахунку.

У своїй позовній заяві позивач зазначає про часткову оплату ним заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 412,47 грн, при цьому не надає жодного документа, який підтверджує даний факт.

У матеріалах справи міститься також документ російською мовою, у поганій якості, без будь яких печаток та підписів. Такий документ не описаний у позовній заяві, відтак незрозуміло, на підтвердження чого такий було додано до матеріалів справи. Незрозуміло також, що підтверджує документ - додаток до позовної заяви з назвою «акт ОСОБА_2 ».

Також у матеріалах справи міститься довідка розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором.

Розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Незрозуміло як проводився позивачем такий розрахунок. Описані обставини справи та документи, які долучені до позовної заяви, є суперечливими.

Так, позивач зазначає, що тіло кредиту становило 8000 грн, водночас посилається на часткову оплату ним боргу у сумі 2 412,47 грн, та надає розрахунок, де тіло кредиту становить 7827, 53 грн. Незрозуміло, якою є сума боргу.

Розрахунок відсотків за користування кредитом та неустойки не надано позивачем. Отже, заборгованість у розмірі 21 690, 21 грн, яку просить стягнути позивач необґрунтована та не підтверджується жодними належними доказами.

Вважає, що позивач не довів належними доказами ні наявність заборгованості за кредитним договором, ні обґрунтованого розрахунку такої заборгованості, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо відсотків за користування кредитними коштами та штрафу.

Позивач зазначає, що відсотки за користування кредитом становлять 9862, 68 гривень. При цьому, процентна ставка становить 1.5% за 1 (один) день користування кредитом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що був прийнятий 22.11.2023, було доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, частиною п`ятою: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %». Даний Закон набрав чинності 24.12.2023.

Тобто, станом на 02.06.2024 було встановлено законодавче обмеження щодо розміру денної процентної ставки за користування кредитними коштами, не більше 1%.

Нарахована позивачем заборгованість за відсотками є завищеною, не відповідає ч. 5 ст. 8 Закону України Про споживче кредитування, засадам справедливості, добросовісності, розумності.

Просить відмовити у задоволенні стягнення заборгованості за відсотками.

Позивач зазначає, що неустойка за кредитним договором становить 4000 гривень.

Згідно з Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану від 15.03.2022 п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено положенням такого змісту:

"У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)".

Отже, нарахована позивачем неустойка у розмірі 4000 грн в період воєнного стану підлягає списанню.

Просить відмовити у стягненні неустойки повністю.

Таким чином, у зв`язку з недоведеністю позивачем здійснення перерахування йому кредитних коштів, нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами та неустойки всупереч закону, просить відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.49-51).

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Павленко Д.О. скористався своїм правом та 07.05.2025 через систему «Електронний суд » подав відповідь на відзив, в якій зазначив, щоміж ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір шляхом:

1) отримання/ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 02.06.2024;

2) подання відповідачем заявки кредитного договору № 02.06.2024-100001223 (кредитної лінії) від 02.06.2024 ;

3) надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №02.06.2024-100001223 (кредитної лінії) від 02.06.2024 .

Таким чином, було укладено Кредитний договір №02.06.2024-100001223 від 02.06.2024 у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової.

Стороною позивача (кредитодавця) документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом.

Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора «E351», який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останнім, як фінансовий - .

Саме його було використано відповідачем для підписання Кредитного договору-02.06.2024.

Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону НОМЕР_1 належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування.

Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами.

Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами.

Щодо розрахунку суми заборгованості за кредитним договором.

Позивач додає картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яка є належним та допустимим доказом суми заборгованості.

Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією № 413774716, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.

Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет-еквайрингу iPay. Відтак, квитанція і є первинним платіжним документом.

До суду першої інстанції було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору №02.06.2024-100001223, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №02.06.2024-100001223), підписані одноразовим ідентифікатором, які містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, а саме: 4441-11XX-XXXX-0770.

Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно банк-емітент картки.

Сторона позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку 4441-11XX-XXXX-0770, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений ст. 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 02.06.2024-100001223 від 02.06.2024 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Сторона позивача вважає безпідставними доводи відзиву про не надання позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу.

Щодо комісії за кредитним договором.

У п. 8 заявки кредитного договору №02.06.2024-100001223 (кредитної лінії) зазначено: "Комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі "Комісія"), економічна сутність плата за надання кредиту) 7% від суми кредиту та дорівнює 560 грн 00 коп.

Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту.

Відтак, комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.

За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача (а.с.62-65).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2025 клопотання представника позивача ТОВ«Споживчий центр» - Павленко Д.О. про витребування доказів - задоволено.

Витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію на чиє ім`я емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_2 , на яку було здійснено зарахування коштів 02.06.2024 о 12:57, сума: 8000 грн, призначення: Видача за договором кредиту №02.06.2024-100001223; інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_2 за 02.06.2024.

Судове засідання відкладено на 04 червня 2025 року на 09.30 год. (а.с.58-59).

Представник позивача Павленко Д.О. ( довіреність №2712/25-02 від 27.12.2024 а.с.55) в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчить повідомлення на електронну пошту представника позивача (а.с.61). В позовній заяві позивач висловив прохання проводити розгляд даної справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр», позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання на виклик не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце його проведення був належним чином повідомлений судом про що свідчить повідомлення на електронну пошту відповідача (а.с.61). У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 21690,21 грн, відмовити повністю.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулось за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до положень ч.ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Як встановлено в судовому засіданні, 02.06.2024 відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами пропозиції ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору.

Згідно п.3.1 пропозиції про укладення кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Пунктом 3.2 встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.3.3 кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту кредитна лінія; строк, на який надається кредит, встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Графік платежів встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Згідно з п.п. 4.1, 4.4 , кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності.

Сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення (а.с. 37).

Після ознайомлення з умовами кредитування та прийняття запропонованої пропозиції (оферти), відповідач підписав одноразовим ідентифікатором Е665 заявку кредитного договору № 02.06.2024-100001223 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору.

Згідно з умовами заявки, сума кредиту складає 8 000,00 грн, строк, на який надається кредит 98 днів з дня його надання, дата повернення (виплати) кредиту 07.09.2024.

Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1.13% = (8887,27 / 8000)/98 х 100%.

Комісія, пов`язана з наданням кредиту 7% від суми кредиту та дорівнює 560,00 грн.

Неустойка: 80 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/ неналежно виконаного зобов`язання (а.с. 34-36).

Відповідач ОСОБА_1 02.06.2024 , за допомогою одноразового ідентифікатора Е351 підписав відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №02.06.2024-100001223 (кредитної лінії) (а.с.33).

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків.

Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.

ТОВ "Споживчий центр" належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 8000,00 грн.

Перерахування коштів за кредитним договором було здійснено 02 червня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» безготівково шляхом перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , номер транзакції в системі іPay.ua 413774716, призначення платежу: Видача за договором кредиту №02.06.2024-100001223, що підтверджується копією повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.28).

Як підтверджується копією квитанції системи іPay.ua, видача коштів за договором кредиту № 02.06.2024-100001223 здійснювалася за допомогою вказаної системи, номер операції:41377416; код авторизації:167132; час операції:02.06.2024 12:57; термінал: www.ipay.ua ; сума: 8000,00 грн (а.с. 67).

Згідно відповіді №БТ/4275 наданої АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали про витребування доказів Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2025 власником платіжної картки НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с.94)

Також, АТ «Універсал Банк» долучено виписку про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за 02.06.2024 , з якої вбачається, що на банківську картку відповідача 02.06.2024 о 12.57.06 год. поступило 8000 грн (а.с.95) .

З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 , виникли договірні відносини, які регулюються укладеним 02.06.2024 кредитного договору №02.06.2024-100001223 (кредитної лінії), та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у ТОВ «Споживчий центр», як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом.

В судовому засіданні встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачем не оспорювався, він зустрічного позову про визнання вищезгаданого електронного договору недійсним до суду не подавав, цей електронний договір в судовому порядку недійсним не визнавався (доводи і докази про протилежне у матеріалах справи відсутні), а відтак такий (відповідно до ст. 204 ЦК України) є правомірним, а тому підлягає до виконання.

За вищенаведених обставин в їх сукупності, суд відхиляє доводи відповідача, які ставлять під сумнів укладення 02.06.2024 відповідачем ОСОБА_1 2024 кредитного договору №02.06.2024-100001223 (кредитної лінії).

Як вбачається з умов укладеного кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку позичальника. Таким чином, перерахування коштів на платіжну картку відповідача за укладеним ним 02.06.2024 договором кредиту було здійснено шляхом переказу коштів у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Відтак, доводи відповідача з посиланням на відсутність «первинних бухгалтерських документів», які б свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів, також до уваги прийматися не можуть.

Крім того, матеріали справи містять картку субконто Контрагенти , за кредитним договором №02.06.2024-100001223 (кредитної лінії) відповідача на підтвердження виконання позикодавцем свого зобов`язання згідно кредитного договору (а.с.68-70) та виписку про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_2 ОСОБА_1 за 02.06.2024, які у відповідності до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними бухгалтерськими документами та підтверджують видачу ОСОБА_1 кредиту.

Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, встановлено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту; виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта.

Про «первинність» банківської виписки говорить ст. 336 розд. І Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 12.04.2012 № 578/5.

Ч.4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.05.2021 по справі № 554/4300/16-ц зробив висновок, що «банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором».

Суд відхиляє покликання сторони відповідача про те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту, оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою та здійснює перерахування кредитних коштів на вже відкритий рахунок та картку, зазначену позичальником при заповненні даних на сайті для отримання кредиту, тож Товариство позбавлено можливості надати відповідну банківську виписку. Позивачем надані докази перерахування ОСОБА_1 , кредитних коштів за допомогою АТ «Універсал Банк», та відповідачем не спростовано отримання таких коштів.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, за ним рахується заборгованість в розмірі 21690,21 грн, з яких: 7827,00 грн - основний борг, 9862,68 грн - проценти, 4000,00 грн - неустойка, на підтвердження чого позивач надав довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №02.06.2024-100001223 від 02.06.2024 (а.с.27).

При цьому з картки субконто по договору № 02.06.2024-100001223 суд установив, що протягом періоду кредитування, тобто у межах погодженого сторонами строку кредитування - 98 днів нараховувалася відсоткова ставка у розмірі 1,5 % від основного боргу з врахуванням часткового погашення кредиту відповідачем, а саме:

з 02.06.2024 до 15.06.2024 - 1/5% від основного боргу в розмірі 8000,00 грн в сумі 120,00 грн в день;

з 16.05.2024 до 07.09.2024 - 1/5% основного боргу в розмірі 7827,53 грн. в сумі 117,41 грн в день.

Загальна сума нарахованих процентів становить 9862.68 грн. Така ж сума витрат за споживчим кредитом визначена у кредитному договорі та заявлена до стягнення.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №02.06.2024 - 100001223 від 02.06.2024, за відповідачем наявна заборгованість в сумі 21690.21 грн, в тому числі 7827.53 грн основний борг; 9862.68 грн проценти; 4 000,00 грн - неустойка . Проценти по кредиту нараховані за період з 02.06.2024 до 07.09.2024 (а.с.27).

Однак суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором.

Відповідно до положень ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.

З урахуванням вказаних змін, суд дійшов переконання, що погоджений сторонами розмір відсоткової ставки в розмірі 1,5 % з 02.06.2024 узгоджується з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування», проте нарахування такого розміру відсоткової ставки є підставним до 20.08.2024, оскільки з 21.08.2024 розмір щоденної відсоткової ставки можливий у розмірі тільки 1%.

Судом встановлено, що позивачем за період з 02.06.2024 до 15.06.2024 було нараховано відсотки за користування кредитними коштами в сумі 1680,00 грн (8000х1,5%х14днів) , які позивачем 15.06.2024 погашено.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за відсотками в розмірі 9158,10 грн з яких: 7749,06 грн за період з 16.06.2024 до 20.08.2024 (7827,53 грн х 1,5% х 66 днів), 1409,04 грн за період з 21.08.2024 до 07.09.2024 (7827,53 х 1% х 18 днів), задоволивши позовні вимоги в цій частині частково.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 неустойки в розмірі 4 000, 00 грн, суд зазначає наступне.

Положення п. 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі викладеного, у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача 4000,00 грн неустойки, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, та підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомлений з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №02.06.2024-100001223 (кредитної лінії) в розмірі 16 985,63 грн, з яких: основний борг 7827,53 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 9158,10 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн (платіжна інструкція №СЦ00007239 від 12.03.2025 а.с.10).

З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволені на 78,31% з розрахунку: 16985 грн 63 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 21690 грн 21 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 78,31% (відсоток задоволених позовних вимог).

Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає 1896,98 грн з розрахунку: 2242,40 грн (сума сплаченого судового збору) х 78,31% (відсоток задоволених позовних вимог).

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст.ст. 526, 530, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, п. 18 Перехідних положень ЦК України, ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", ст. 8, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» ЄРДПОУ:37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 , заборгованість за кредитним договором №02.06.2024-100001223 (кредитної лінії) від 02 червня 2024 року в розмірі 16985 (шістнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять ) гривень 63 копійок з яких: 7827,53 грн основний борг; 9158,10 грн проценти.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ЄРДПОУ:37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 - 1896 (одна тисяча вісімсот дев`яносто шість) гривень 98 копійок с плаченого судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду .

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: вул.Саксаганського,133-А, м. Київ,01032.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , житель АДРЕСА_1 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш