РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті з 18.01.2022 по 31.03.2024 послуги з постачання теплової енергії, що надавалися за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 35911, 77 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 3028, 00 грн.

В обґрунтування вимог вказано, що позивачем надаються послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . нежитлового приміщення за вказаною адресою є власністю відповідача, який за період 18.01.2022 по 31.03.2024 не сплачує у повному обсязі за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 35911, 77 грн.

Ухвалою суду від 26.07.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 54).

13.08.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначив, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2023 по справі №296/235/23, що залишене без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 22.11.2023, усунуто перешкоди ОСОБА_1 в користуванні нежитловим приміщенням, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000, за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлові приміщення цокольного поверху № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 заг. площею 59,1 кв.м) шляхом покладення на ОСОБА_2 обов`язку надати фактичний доступ до указаного приміщення та звільнити дане приміщення від належного останньому рухомого майна.

На підставі вказаного рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Дідківським А.С. було відкрито виконавче провадження №73662237 від 21.12.2023, яке до цього часу ще не виконано, оскільки Верховний Суд зупинив виконання вищезазначеного рішення, а справу до цього часу не розглянув.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , до сьогоднішнього дня, з моменту набуття прав власності на нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 , - не мають до нього доступу, а споживання наданих КП «ЖТКЕ» послуг здійснює ОСОБА_2 .

Тобто, відповідач не споживав послуг з постачання теплової енергії КП «ЖТКЕ», через відсутність доступу до власного нежитлового приміщення, натомість споживачем таких послуг був ОСОБА_2 , що в свою чергу виключає можливість стягнення заборгованості (а.с. 57-58).

10.09.2024 судом отримано письмові пояснення представника позивача, в яких останній просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, зазначив, що в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2013 у справі №6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (стаття156 ЖК України). Також, Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі №712/8733/17 зазначив висновок про те, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то суб`єктом правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише відповідно до статті 156 ЖК УРСР. Просив суд врахувати висновки Верховного Суду у постанові від 13.09.2019 у справ №640/18755/16-ц, де вказано що місце проживання власника спірного майна, не впливає на його обов`язок щодо своєчасного внесення плати за комунальні послуги, що узгоджується із положеннями частини другої статті 317 ЦК України, згідно з якими на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Посилання власника на те, що він фактично не міг користуватися спірною квартирою та особисто не отримував послуги з водопостачання та водовідведення у зв`язку з тим, що у квартирі проживали сторонні особи, не є підставою для звільнення його як власника від обов`язку утримання свого майна. В даному випадку може йти мова про порушення прав відповідача не КП "Житомиртеплокомуненерго", а іншою особою, до якої відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку вимог статті 386 ЦК України (а.с. 72-74).

13.09.2024 відповідачем подано до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 (а.с. 79-80).

Ухвалою суду від 25.11.2024 залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 83).

У призначене на 04.06.2025 судове засідання сторони не з`явились.

05.05.2025 відповідач подав до суду заяву про визнання позову. У такій заяві відповідач також просив надати йому розстрочку сплати заборгованості рівними частками строком на дванадцять місяців по 3244, 98 грн.

Заявою, поданою до суду 28.05.2025, відповідач просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідач є власником частки нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №373783041 від 11.04.2024 (а.с. 32-35).

В КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на нежитлове приміщення за вказаною адресою.

Комунальним підприємством «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради надавалися послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2022-2023 та 2023-2024 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Житомирської міської ради.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача станом на 01.07.2024 за період з 18.01.20022 по 31.03.2024 становить 35911, 77 грн (а.с. 10).

Відповідно до ст. 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Зі змісту статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що до житлово-комунальних послуг, зокрема, належить послуга з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до положення п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

нежитлового приміщення у АДРЕСА_1 , під`єднана до єдиної централізованої системи теплопостачання, від користування якої відповідач, як власник, не відмовився у встановленому законом порядку, отже, він зобов`язаний нести витрати по її утриманню, в тому числі з надання послуг по її обігріву, а відтак надання таких послуг та їх оплата не залежать у будь-якому випадку від того проживав/користувався власник таким нерухомим майном чи ні.

Такий правовий висновок висловлено в постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10.12.2018 року (справа №638/11034/15), від 02.04.2020 року (справа №757/29813/17).

З урахуванням викладеного, оскільки відповідач, будучи власником згадуваної частини нежитлового приміщення, належним чином та в повному обсязі не здійснює оплату наданих послуг, позивачем доведено наявність заборгованості відповідача за надання послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, а відповідачем в свою чергу визнано позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 35911, 77 грн.

Щодо заявленого відповідачем клопотання в частині розстрочки виконання рішення суд зазначає наступне.

Підстави для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду визначені ст. 435 ЦПК України.

Згідно ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розстрочки виконання рішення, оскільки відповідне клопотання ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтоване, не зазначено підстав, що слугували б для розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що складає 1514, 00 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1514, 00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 525, 526 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», ст.ст. 12, 13, 77, 81, 86, 141, 206, 259, 263-268, 354, 382 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії за період з 18.01.2022 по 31.03.2024 в розмірі 35911, 77 грн.

Повернути з Державного бюджету на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно платіжної інструкції №29535 від 26.04.2024, що складає 1514, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради судовий збір у розмірі 1514, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Київська, 48; ідентифікаційний код: 35343771.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 04 червня 2025 року.

Суддя Л.М. Чішман