Провадження №: 2-о/755/392/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді - Гаврилової О.В.,

присяжних: Касьянова В.В., Сорокопуд В.О.,

за участю секретарів: Бовкун М.В., Локоткової І.С.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

представник ОСОБА_2 - адвокат Шпак О.К.,

представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Березанський В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просить суд визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити заявника опікуном.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку окремого провадження, судом у складі одного судді і двох присяжних, та призначено судове засідання. Витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) медичну картку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 03 грудня 2024 року призначено в даній справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи.

30 квітня 2025 року з Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» надійшли матеріали цивільної справи разом з висновком експерта за результатами проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, №501 від 07 квітня 2025 року.

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 08 травня 2025 року поновлено провадження в даній цивільній справі.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та пояснила, що здійснює догляд за хворим батьком.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти визнання його недієздатним та призначення заявника опікуном, на решту запитань відповіді не надав.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Шпак О.К. в судовому засіданні надав детальний аналіз наявним в матеріалах справи доказам, в тому числі й висновку експерта, просив заяву задовольнити в повному обсязі, визнати ОСОБА_2 недієздатним та призначити заявника опікуном, що відповідатиме інтересам ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Березанський В.І. в судовому засіданні пояснив, що кандидатура заявника була розглянута на засіданні та вона повною мірою відповідає визначеним критеріям, мати заявника є особою поважного віку, томи призначення опікуном заявника, яка здійснює догляд за хворим батьком, повною мірою відповідатиме інтересам останнього.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч.1 ст.293 ЦПК України)

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Судом установлено, що за результатами МРТ обстеження головного мозку при РС та інших демієлінізуючих станах від 21.09.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено висновок, за яким: МР-ознаки ПМК у ВББ з ділянками кістозно-гліозних змін в правій півкулі мозочка та перенесених лакунарних інфарктів в області Варолієвого моста, базальних ядер з обох сторін, зоні променистості та семіовального центру ліворуч; МР-ознаки церебральної мікроангіопатії за візуальною шкалою відповідає Fazekas grade 2, кортикальної атрофії за шкалою GCA 2, атрофії медіальних відділів скроневої частини за шкалою МТА 2.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України)

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №501 Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 07.04.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу - «судинної деменції» (F01 за МКХ-10), за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява в частині заявлених вимог щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним підлягає задоволенню.

При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

В рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. (абзаци перший, третій, четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Згідно норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників.

Заявляючи вимогу про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить також призначити її опікуном.

За матеріалами справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження та про укладення шлюбу, копії яких наявні в матеріалах справи.

Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , а також чоловік і донька заявника склали письмові згоди щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови проживання, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 17.04.2025.

Обмежень, визначених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено.

Так, ОСОБА_1 за станом здоров`я може виконувати функції опікуна, психіатричних, у тому числі спричинених вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання функцій опікуна не має, за місцем роботи характеризується позитивно, отримує стабільний дохід, згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» МВС України, на території України незнятої чи непогашеної судимості не має.

Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Згідно витягу з протоколу засідання Опікунської ради Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 24 квітня 2025 року №4, ухвалено підготувати подання органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до Дніпровського районного суду міста Києва про доцільність призначення опікуном ОСОБА_1 над її батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі визнання останнього недієздатною особою рішенням Дніпровського районного суду міста Києва.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

Відповідно до Подання органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.04.2025 року №49-55 «Про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над її батьком ОСОБА_2 », орган опіки та піклування розглянувши заяву ОСОБА_1 , враховуючи пропозиції Опікунської ради Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (протокол №4 від 24 квітня 2025 року), вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над її батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі визнання останнього рішенням Дніпровського районного суду міста Києва недієздатною особою.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Враховуючи, що заявник ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , проживає разом з батьком, визначених законом обмежень для призначення заявника опікуном судом не встановлено, а також враховуючи особисті стосунки між батьком та донькою, яка здійснює постійний догляд за хворим батьком, будь-які інші особи не виявили бажання виконувати обов`язки опікуна, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна над недієздатним батьком, суд убачає визначені законом підстави для призначити заявника опікуном над недієздатним ОСОБА_2 .

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 ЦПК України)

Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки, підлягає задоволенню в повному обсязі.

В силу положень ч.5 ст.300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

При ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. (ч.7 ст.294 ЦПК України)

Відповідно до ч.10 ст. 139 ЦПК України якщо у справах окремого провадження виклик свідків, призначення експертизи, залучення спеціалістів здійснюються за ініціативою суду, а також у випадках звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, відповідні витрати відшкодовуються за рахунок державного бюджету.

Згідно ч.2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 39, 55, 56, 58, 60, 63 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 12, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 293, 294, 295-300, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 - недієздатним.

Визначити строк дії рішення щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним тривалістю в два роки з дня набрання рішенням суду законної сили.

Опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд.103), витрати пов`язані з проведенням судово-психіатричної експертизи у розмірі 11 536,60 грн за такими банківськими реквізитами: отримувач платежу - ДУ «ІСП МОЗ України»; код отримувача: 04803492; розрахунковий рахунок - НОМЕР_1; банк отримувача - ДКС України, м. Київ; призначення платежу - «за експертизу ОСОБА_2 , експерт Опейда С.В. )».

Після набрання рішенням суду законної сили направити копію рішення Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та Відділу ведення державного реєстру виборців Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації для відома та виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 05 червня 2025 року.

Суддя:

Присяжні:

1.

2.