Справа № 191/2552/25
Провадження № 2-н/191/174/25
УХВАЛА

іменем України

05 червня 2025 року м.Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Твердохліб А.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами,-

встановив:

До суду надійшла 27.05.2025 року заява ТОВ «Дніпрокомунтранс» про видачу судового наказу, в якій просить солідарно стягнути із боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за надані послуги з управління побутовими відходами.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ч. 2ст. 167 ЦПК України).

Пунктом 8 ч.1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника.

На виконання вказаних вимог ч.5 ст. 165 ЦК України суддею скеровано запити до відділу реєстрації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області для з`ясування зареєстрованого місця проживання боржників.

Реєстрація місця проживання боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , судом встановлена.

Але, щодо боржника ОСОБА_1 , в порядку ч. 7 ст. 165 ЦПК України, суддею направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання боржника ОСОБА_1 , згідно відповіді якого від 29.05.2025 року №1426976, за вказаними параметрами особу не знайдено.

Відділом реєстрації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області 30.05.2025 року повідомлено, що відомості про декларування реєстрацію/зняття з реєстрації міста проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в Реєстрі територіальної громади, про зазначену особу відсутня.

Як вбачається із заяви, стягувачем заявлено вимогу про солідарне стягнення заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами, яка утворилась саме за адресою: АДРЕСА_1 , в якій боржник ОСОБА_1 не зареєстрована.

Відповідно до положень ч.9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно з ч.2 ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу.

Згідно з ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.162,163,165,166,260,353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити Товариству з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» у видачі судового наказу про солідарне стягнення з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. В. Твердохліб