Справа №203/5882/24
Провадження №2/0203/317/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Гапоновій К.В.,

з участю:

-представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

1. 17 жовтня 2024 року позивачка через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.04.2024 у м. Дніпрі, на вул. Запорізьке шосе, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «KIA» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням відповідача, та автомобіля марки «KIA» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), належного позивачці. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна шкода. Після настання страхового випадку позивачка звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке застрахувало ризики власника автомобіля марки «КІА» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ). Між позивачкою та страховиком було досягнуто згоди щодо розміру страхового відшкодування, яке було сплачено позивачці в сумі 35 518,87 грн. У подальшому фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки збільшилася до 85 354,00 грн. Непокриту страховиком суму заподіяної шкоди відповідач відшкодувати відмовився, що стало причиною звернення позивачки до суду з позовом про стягнення з відповідача решти страхового відшкодування в сумі 55 335,13 грн, компенсації заподіяної моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн, а також компенсації судових витрат (а.с.а.с. 1 4).

2. 14 лютого 2025 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому заперечував проти позову, зазначивши, що він є неналежним відповідачем. Позивачка мала висунути свої вимоги до страховика, оскільки ліміт відповідальності за договором страхування є більшим за виплачену суму. Утім, позивачка погодилася на запропоновану страховиком суму, що позбавило її права вимагати решту витрат (а.с.а.с. 52 56, 68).

3. 6 березня 2025 року позивачка подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що чинний матеріальний закон дозволяє їй в разі недостатності суми страхового відшкодування вимагати решту витрат від безпосереднього заподіювача шкоди (а.с.а.с. 88 93).

4. 31 березня 2025 року суд постановив ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

5. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав заявлений позов, пояснивши, що 29.04.2024 у м. Дніпрі, на вул. Запорізьке шосе, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «KIA» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням відповідача, та автомобіля марки «KIA» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), належного позивачці. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна шкода. Після настання страхового випадку позивачка звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке застрахувало ризики власника автомобіля марки «КІА» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ). Між позивачкою та страховиком було досягнуто згоди щодо розміру страхового відшкодування, яке було сплачено позивачці в сумі 35 518,87 грн. У подальшому фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки збільшилася до 85 354,00 грн. Непокриту страховиком суму заподіяної шкоди відповідач відшкодувати відмовився. Чинний матеріальний закон дозволяє позивачці в разі недостатності суми страхового відшкодування вимагати решту витрат від безпосереднього заподіювача шкоди.

5. Представниця відповідача до суду не з`явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи за її відсутності. Раніше у судовому засіданні представниця відповідача заперечувала проти позову, пояснивши, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем. Позивачка мала висунути свої вимоги до страховика, оскільки ліміт відповідальності за договором страхування є більшим за виплачену суму. Утім, позивачка погодилася на запропоновану страховиком суму, що позбавило її права вимагати решту витрат.

6. Представник третьої особи до суду також не з`явився, був повідомлений належним чином.

7. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

8. Судом встановлено, що 29.04.2024 у м. Дніпрі, на вул. Запорізьке шосе, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «KIA» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням відповідача, та автомобіля марки «KIA» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), належного позивачці. Відповідач на місці пригоди визнав свою вину, і сторонами було складено електронний європротокол (а.с.а.с. 6 9).

9. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «KIA» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №ЕР/214883275 застрахована третьою особою. За цим договором страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн (а.с.а.с. 11, 73).

10. 12 червня 2024 року третя особа сплатила позивачці узгоджену з нею суму страхового відшкодування 35 518,87 грн (а.с.а.с. 13, 74-звор. 79).

11. 26 червня 2024 експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4 на замовлення позивачки було складено висновок №9853, згідно з яким вартість матеріального збитку, заподіяного позивачці, становить 78 331,63 грн (а.с.а.с. 14 28).

12. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

13. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відтак страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України (далі ЦК) та 27 Закону України від 07.03.1996 №85/96-ВР «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

14. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа №755/18006/15-ц), яка відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) підлягає урахуванню судом.

15. Відтак з огляду на те, що заподіювачем шкоди було укладено відповідний договір страхування з третьою особою, позов у частині стягнення з відповідача компенсації заподіяної майнової шкоди задоволенню не підлягає (оскільки задекларована позивачкою сума покривається договором страхування).

16. Розв`язуючи позов у частині відшкодування позивачці моральної шкоди, суд виходить з такого.

17. Відповідно до статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

18. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

19. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

20. Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала цю шкоду, при наявності її вини.

21. Ураховуючи положення приведених норм, надані позивачкою докази в їх сукупності, суд вбачає наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача з пошкодження автомобіля позивачки та їх наслідками у вигляді душевних страждань, яких позивачка зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

22. Стала практика Європейського суду з прав людини, рішення якого є невід`ємною частиною національного законодавства (джерелом права), свідчить про те, що інститут відшкодування немайнової шкоди зазнає трансформації, у якій йому стала властива певна презумпція.

23. Саме по собі визнання факту порушення права не є і не може слугувати достатньою сатисфакцією, оскільки в результаті такого порушення особа зазнає певної моральної шкоди («Ромашов проти України» від 27.07.2004).

24. Відтак, зважаючи на встановлення судом протиправності дій відповідача, суд, з огляду на викладене вище, доходить висновку про безумовну доведеність факту заподіяння позивачці моральної шкоди.

25. Між тим, беручи до уваги положення приведених норм та співвідношуючи їх із встановленими фактами, ураховуючи ступінь, тривалість та глибину моральних страждань, суд вважає, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково у сумі 5 000,00 грн.

26. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки також підлягає стягненню компенсація його витрат зі сплати судового збору у сумі 1 211,20 грн, а також частину витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн (а.с. 32).

27. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ; АДРЕСА_2 ), третя особа приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію заподіяної моральної шкоди в сумі 5 000,00 гривень, компенсацію судових витрат у сумі 3 211,20 гривень, разом 8 211,20 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складене 3 червня 2025 року.

Суддя М.О. Католікян