Номер провадження: 22-ц/813/2396/25
Справа № 509/3994/21
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,

відповідач Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_3 ,

третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Ставнійчук Аліна Олександрівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича та ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року у складі судді Кириченко П.Л.,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доприватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог - державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Ставнійчук А.О. про визнання недійсними електронних торгів, визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця про передачу майна стягувачу, визнання незаконним та скасування акту приватного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, скасування свідоцтва про право власності.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 09.08.2017 Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у справі № 520/6286/16, яким з нього на користь ОСОБА_3 було стягнуто 73000 доларів США, що у гривневому еквіваленті на день ухвалення судового рішення згідно офіційного курсу НБУ становить 1878476,66 грн.

04.01.2019 Київським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист №520/6286/16-ц, на підставі якого постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М від 21.01.2019 було відкрито виконавче провадження (ВП №58151794) з примусового виконання вищевказаного судового рішення. В рамках цього виконавчого провадження було звернуте стягнення на майно ОСОБА_1 у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Це нерухоме майно було передано приватним виконавцем на реалізацію ДП «СЕТАМ», після чого були тричі проведені електронні торги, які не відбулися.

10.05.2019 приватний виконавець виніс постанову про передачу майна стягувачу та ним був складений акт про передачу стягувачу цього майна. На підставі вказаних документів державним нотаріусом Ставнійчук А.О. на прізвище ОСОБА_3 видане свідоцтво про право власності на будинок та земельну ділянку та зареєстроване право власності ОСОБА_3 на це нерухоме майно.

Позивач зазначає, що приватний виконавець в ході виконавчого провадження та при проведенні виконавчих дій допустив ряд грубих порушень ст.ст. 27, 28, 57 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме, виконавець не сповістив боржника належним чином про відкриття виконавчого провадження, виконавець передчасно та необґрунтовано виніс постанову про опис та арешт майна боржника та не ознайомив позивача належним чином з цією постановою, початкова вартість майна боржника визначена з порушенням ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», звіт про оцінку майна, на підставі якого визначалася початкова вартість майна, містить ряд грубих порушень, та не міг братися виконавцем до уваги, при цьому визначена оцінювачем вартість майна є заниженою та не відповідає дійсній вартості майна, внаслідок чого майно було передано на електронні торги за початковою ціною, яка не відповідає дійсній вартості майна. Окрім того виконавець порушив вимоги розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна. Внаслідок вказаних порушень проведення електронних торгів не відповідало вимогам закону, при цьому були порушені грубо порушені права та інтереси позивача як власника майна та сторони виконавчого провадження і позивач був неправомірно позбавлений права власності на нерухоме майно.

З наведених підстав, посилаючись на вимоги ст.ст. 203, 215, 393 ЦК України ОСОБА_1 просив суд:

-визнати електронні торги за лотом № 342148 про продаж будинку і земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , проведені 07.03.2019, 08.04.2019 та 08.05.2019 недійсними;

-визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця Колечко Д.М. про передачу майна - будинку і земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 стягувачу ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу, винесену 10.05.2019 року під час проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №58151794;

-визнати незаконним та скасувати акт приватного виконавця Колечко Д.М. про передачу майна - будинку і земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 стягувачу ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу, складений 10.05.2019 року під час проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №58151794;

-скасувати свідоцтво про право власності на будинок і земельну ділянку, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Ставнійчук А.О. 09 вересня 2019 року, зареєстроване в реєстрі за №4-360. (Т. 1, а.с. 3 10, 80 83)

Позиція сторін в суді першої інстанції

ДП «СЕТАМ» у відзиві на позовну заяву просило у її задоволенні відмовити. Вказує, що позивачкою не надано до суду достатніх доказів, що порушення Порядку в ході проведення електронних торгів, вплинули на результат торгів, та що під час торгів були порушені права Позивача. Представник звертає увагу, що торги з реалізації арештованого майна є такими, що не відбулись, відтак відсутні правові підстави для визнання правочину недійсним. (Т. 1, а.с. 63 66)

Позивачем не було повідомлено виконавця про зміну місця проживання, що і призвело до не отримання постанов виконавця. Крім того, представник вказує, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем, тому відсутні підстави для витребування майна з його володіння. (Т. 1, а.с. 63 200)

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 помер.

Ухвалою суду від 14.02.2024 року позивач ОСОБА_1 в порядку процесуального правонаступництва був замінений на позивача ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та мотивування його висновків

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 задоволено.

Визнано електронні торги за лотом № 342148 про продаж будинку і земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , проведені 07.03.2019, 08.04.2019 та 08.05.2019 недійсними.

Визнано незаконною та скасовано постанову приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайовича про передачу майна - будинку і земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 стягувачу ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу, винесену 10.05.2019 під час проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №58151794.

Визнно незаконним та скасовано акт приватного виконавця Колечко Дмитра Миколайовича про передачу майна - будинку і земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 стягувачу ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу, складений 10.05.2019 під час проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №58151794.

Скасовано свідоцтво про право власності на будинок і земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Ставнійчук А.О. 09 вересня 2019 року, зареєстроване в реєстрі за №4-360.

Рішення суду мотивоване тим, що при проведенні виконавчої дії, за якої необхідна обов`язкова присутність не менш двох понятих, один з двох понятих ОСОБА_5 не мав права бути залучений як понятий, а тому опис майна не відповідає вимогам Закону та не може братися до уваги та бути використаний у виконавчому провадженні. Опис майна, який не відповідає вимогам закону, був використаний в подальшому у виконавчому провадженні при оцінці майна, при передачі майна на реалізацію, при проведенні торгів та передачі майна стягувачу.

Учасник виконавчого провадження - суб`єкт оціночної діяльності (оцінювач) ФОП ОСОБА_6 до укладення договору на проведення оцінки та до залучення її до участі у виконавчому провадженні в якості оцінювача, приймала участь у виконавчому провадженні та була учасником виконавчої дії опису нерухомого майна, який проводився виконавцем 22.01.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні була винесена виконавцем вже після проведення цієї виконавчої дії за участю оцінювача.

Оцінка майна боржника, що була проведена в ході виконавчого провадження ФОП ОСОБА_6 з метою визначення ринкової вартості майна, яка використовувалася в подальшому у виконавчому провадженні при реалізації майна в якості початкової ціни лоту, проведена з порушенням п.51 розділу «Загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна» Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", який затверджений постановою КМУ №1440 від 10.09.20-03 (з подальшими змінами) і відповідно до ст.9 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», є обов`язковим до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Окрім того відповідно до наявної в матеріалах справи рецензії на звіт про оцінку майна, яка виготовлена 20.06.2020 на замовлення позивача та не оскаржена іншими учасниками справи, звіт про незалежну оцінку майна - земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлений ФОП ОСОБА_6 має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки.

В ході виконавчого провадження ринкова вартість майна і як наслідок початкова ціна продажу майна, була визначена з грубими порушенням нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оцінки майна, а тому використання неправомірних результатів оцінки призвело до порушення виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та прав позивача при реалізації належного йому нерухомого майна. Як наслідок всі подальші дії приватного виконавця у рамках виконавчого провадження № 58151794 (після незаконного опису майна та встановлення ринкової вартості майна), які пов`язані з реалізацією майна, а саме, подача заявки на реалізацію вищевказаного арештованого нерухомого майна за ціною, яка визначена у виконавчому провадженні з грубими порушеннями, торги з реалізації майна, за цими цінами, передача майна стягувачу у рахунок погашення боргу за ціною третіх електронних торгів, не відповідають вимогам закону «Про виконавче провадження» та порушують права позивача, як власника нерухомого майна та сторони виконавчого провадження. (Т. 1, а.с. 215 219)

Короткий зміст вимог апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М.

У апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року та винести постанову, якою відмовити у повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що справа була розглянута упереджено; судом першої інстанції було допущено грубе порушення вимог ст. 13, ст. 78, ст. 81-82, п. 4 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, неправильно застосовано вимоги ст. 203, 215, 393 ЦК України, за результатами чого судом першої інстанції були проігноровані обставини, встановлені Постановою Верховного суду по справі №509/2654/19, провадження №61-10320св22 від 27 квітня 2023 року, постановою Одеського апеляційного суду №520/6286/16-ц від 01.10.2020 та задоволено не доведений позов. Законність дій приватного виконавця була встановлена низкою рішень суду, що набрали законної сили, які усупереч положенням ч.4 ст. 82 ЦПК України не були взяті судом першої інстанції до уваги. (Т. 2, а.с. 1 6)

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 , просить суд дослідити залучені до матеріалів справи докази щодо несповіщення боржника ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження та про вчинення виконавцем інших процесуальних дій і докази щодо невідповідності фактичним обставинам змісту заявки виконавця в ДП «СЕТАМ» на продаж описаного майна, а також заяву ОСОБА_1 на адресу Овідіопольського відділу ДВС від 11.02.2019 та встановити обставини, які підтверджуються зазначеними доказами; резолютивну частину судового рішення від 03.09.2024 просить залишити в силі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення викладена судом у вкрай скороченому об`ємі, частина залучених до справи доказів залишилась поза увагою суду ці докази не відхилені судом, але і не прийняті до уваги. Зокрема суд не надав оцінку доказу про несповіщення виконавцем боржника про вчинення постанови про відкриття виконавчого провадження, про інші дії приватного виконавця. Також при складанні заявки на реалізацію арештованого майна, приватний виконавець не сповістив Організатора (торгів) про наявність осіб, місцем проживання яких є описаний будинок. (Т. 2, а.с. 39 41)

В судовому засіданні адвокат Гаврилюк П.С., діючий від імені ОСОБА_2 , підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , та заперечував проти задоволення апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М.

Адвокат Зауліна О.Г., діюча від імені приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 ..

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, багаторазове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь в судовому засіданні, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

09.08.2017 Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у справі №520/6286/16, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було стягнуто 73000 доларів США, що у гривневому еквіваленті на 09.08.2017 (день ухвалення рішення суду) згідно офіційного курсу НБУ становить 1878476,66 грн.

04.01.2019 Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 520/6286/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1834760 (один мільйон вісімсот тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят) грн. 90 коп., що станом на 25.05.2016 еквівалентно 73000 дол. США.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М від 21.01.2019 ВП № 58151794, було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 520/6286/16-ц, виданого Київським районним судом міста Одеси 04.01.2019.

22.01.2019 з метою ознайомлення боржника із постановою про відкриття виконавчого провадження, іншими матеріалами справами, а також перевірки майнового стану боржника, приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_2 (адреса боржника зазначена у виконавчому документі та адреса реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_1 ), однак, потрапити до квартири не вдалося, так як двері ніхто не відчинив, на дзвінки та стук ніхто не реагував. Боржнику ОСОБА_1 було залишено копію постанови про відкриття виконавчого провадження та візитівку приватного виконавця в поштовій скриньці до квартири АДРЕСА_3 , про що був складений відповідний акт виконавця.

22.01.2019 за вих. № 99, копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, було направлено сторонам виконавчого провадження, а відомості про арешт нерухомого майна боржника внесено до Державних реєстрів.

Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_6 про незалежну оцінку майна, ринкова вартість об`єкта оцінки - житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 283,3 кв.м. житловою площею - 76,5 кв.м., та земельної ділянки, площею 0,1001 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:001:02330, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , склала 2 459 617,00 грн.

28.01.2019 за вих. № 154 на адресу сторін виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, було направлено відповідного листа з повідомленням про оцінку арештованого майна

28.01.2019 на адресу боржника було скеровано вимогу приватного виконавця, якою останнього було зобов`язано: з`явитись до приватного виконавця о 10.00 год. 30.01 2019 року

28.01.2019 приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 (адреса боржника зазначена у виконавчому документі та адреса реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_1 ), для перевірки майнового стану боржника та ознайомлення останнього з матеріалами виконавчого провадження

01.02.2019 у відповідності до вимог абзацу 2 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем винесено постанову про стягнення на майно, що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження. Копія зазначеної постанови надіслана сторонам виконавчого провадження 01.02.2019 за вих. №213.

01.02.2019 приватним виконавцем виготовлено заявку на реалізацію арештованого майна, яка разом із відповідним пакетом документів була надіслана до ОФ ДП «СЕТАМ» для внесення інформації про проведення електронних торгів до системи електронних торгів арештованим майном.

Згідно даних розміщених на веб-ресурсі системи електронних торгів арештованим майном СЕТАМ, перші, другі та треті електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме: житлового будинку загальною площею 283,3 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1001 га, кадастровий номер: :02:001:02330, за адресою: АДРЕСА_1 , які були призначені на 07.03.2019, 08.04.2019 та 08.05.2019, - не відбулися, в зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

08.05.2019 за вих. №1105 у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу ОСОБА_3 було надіслано відповідного листа з пропозицією вирішити питання щодо залишення за собою нереалізованого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 283,3 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1001 га, кадастровий номер: :02:001:02330, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного ракушнякового будинку, позначеного в схематичному плат під літерою «А-1, А (1), а, а (1), житловою площею - 76,5 кв.м., загальною площею - 283,3 кв.м, та господарчих буд1вель та споруд: гараж - «Б, б», госпблоки - «В», «Г», споруди - 1-6, 1., та земельної ділянки, площею 0,1001 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:001:02330, що належать на праві приватної власності боржнику - ОСОБА_1 , за ціною третіх електронних торгів - 1 721 731,90 грн.

10.05.2019 на адресу приватного виконавця надшита заява представника стягувача ОСОБА_3 - адвоката Главацького Ю.А., з повідомленням про бажання стягувача ОСОБА_3 придбати вищевказане майно боржника, електронні торги з реалізації якого не відбулися, та проханням видати уповноваженому представнику стягувача протокол й акт про передачу майна стягувачу у порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження».

10.05.2019 у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову та складено відповідний акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційних скаргах, відхилення аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України.

За статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів це оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Разом з тим Закон допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача учасника виконавчого провадження Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (частина шоста статті 62 Закону).

Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 62 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 62 Закону).

З огляду на зазначене, передбачена статтею 62 Закону процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України). Однак за своєю правовою природою таку процедуру разом з відповідними постановою та актом державного виконавця не можуть бути ототожнені з процедурою відчуження майна з прилюдних торгів тільки тому, що за результатами проведення прилюдних торгів державний виконавець також складає акт.

Таким чином, передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна в рахунок погашення боргу, постанова, прийнята державним виконавцем у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можуть визнаватися недійсними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.

Процедура прилюдних торгів з реалізації арештованого майна відповідно до статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України віднесена до угод купівлі-продажу, а тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку із застосуванням статей 203, 215 ЦК України; дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що :

- опис майна не відповідає вимогам Закону та не може братися до уваги та бути використаний у виконавчому провадженні, оскільки один із понятих був чоловіком особи, яка здійснювала оцінку майна, відтак він не був безстороннім що суперечить ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- учасник виконавчого провадження - суб`єкт оціночної діяльності (оцінювач) ФОП ОСОБА_6 до укладення договору на проведення оцінки та до залучення її до участі у виконавчому провадженні в якості оцінювача, приймала участь у виконавчому провадженні та була учасником виконавчої дії опису нерухомого майна, який проводився виконавцем 22.01.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні була винесена виконавцем вже після проведення цієї виконавчої дії за участю оцінювача.

- оцінка майна боржника, що була проведена в ході виконавчого провадження ФОП ОСОБА_6 з метою визначення ринкової вартості майна, яка використовувалася в подальшому у виконавчому провадженні при реалізації майна в якості початкової ціни лоту, проведена з порушенням п.51 розділу «Загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна» Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", який затверджений постановою КМУ №1440 від 10.09.20-03 (з подальшими змінами) і відповідно до ст.9 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», є обов`язковим до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Окрім того відповідно до наявної в матеріалах справи рецензії на звіт про оцінку майна, яка виготовлена 20.06.2020 на замовлення позивача та не оскаржена іншими учасниками справи, звіт про незалежну оцінку майна - земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлений ФОП ОСОБА_6 має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки.

Однак, погодитися з такими висновками суду неможна виходячи з наступного.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 8 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача. У постанові про призначення експерта або спеціаліста, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, перекладача зазначаються питання, на які ці особи повинні надати письмовий висновок (звіт), або з якої мови слід здійснити переклад, або вид та характеристика майна, яке необхідно ідентифікувати, оцінити тощо, строки здійснення відповідних дій.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

22.01.2019 за вих. № 99 копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника було направлено сторонам виконавчого провадження, а відомості про арешт майна божника внесені до Державного реєстру.

У зв`язку з невиконанням боржником у добровільному порядку рішення суду, про яке ОСОБА_7 було відомо з 2018 року, виконавцем було призначено суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні з метою визначення ринкової вартості арештованого майна боржника.

Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_6 про незалежну оцінку майна, ринкова вартість об`єкта оцінки - житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 283,3 кв.м., житловою площею - 76,5 кв.м., та земельної ділянки, площею 0,1001 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:001:02330, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , склала 2 459 617,00 грн.

28.01.2019 за вих. № 154, у відповідності до положень ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», на адресу сторін виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, було направлено відповідного листа з повідомленням про оцінку арештованого майна, в якому було зазначено про вартість оціненого майна визначену суб`єктом оціночної діяльності, роз`яснені вимоги ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та було запропоновано ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження в офісі приватного виконавця в будь-який бажаний для сторін виконавчого провадження час.

Також, 28.01.2019 на адресу боржника було скеровано вимогу приватного виконавця, якою останнього було зобов`язано: з`явитись до приватного виконавця о 10.00 год. 30.01.2019 за адресою: АДРЕСА_4 , та надати відповідні пояснення та документи.

Того ж дня, тобто 28.01.2019, приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 (адреса боржника зазначена у виконавчому документі та адреса реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_1 ), для перевірки майнового стану боржника та ознайомлення останнього з матеріалами виконавчого провадження, однак, і цього разу, потрапити до квартири не вдалося, так як двері ніхто не відчинив, на дзвінки та стук ніхто не реагував. Боржнику ОСОБА_1 було залишено вимогу приватного виконавця від 28.01.2019 в вхідних дверях та в поштовій скриньці до квартири АДРЕСА_3 , про що був складений відповідний акт приватного виконавця. При проведенні виконавчих дій здійснювалась фотофіксація.

Винесені приватним виконавцем постанови, а також письмовий висновок з питань оцінки ринкової вартості арештованого нерухомого майна боржника, а саме: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , надсилалась сторонам, в тому числі боржнику, за адресою вказаною у виконавчому документі рекомендованим поштовим відправленням.

Поштові повідомлення повернулися до приватного виконавця у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а тому боржник був не повідомлений про виконавче провадження не з вини приватного виконавця.

В подальшому, коли боржник з`явився на прийом до приватного виконавця 05.03.2019, останній повторно вжив заходи направлені на доведення до відома боржника винесених постанов та письмового висновку з питань оцінки ринкової вартості арештованого нерухомого майна боржника, та надав йому копії зазначених документів.

01.02.2019 у відповідності до вимог абзацу 2 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем винесено постанову про стягнення на майно, що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення за виконавчим документом, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження. Копія зазначеної постанови надіслана сторонам виконавчого провадження 01.02.2019 за вих. №213.

01.02.2019 приватним виконавцем виготовлено заявку на реалізацію арештованого майна, яка разом із відповідним пакетом документів була надіслана до ОФ ДП «СЕТАМ» для внесення інформації про проведення електронних торгів до системи електронних торгів арештованим майном.

Згідно даних розміщених на веб-ресурсі системи електронних торгів арештованим майном СЕТАМ, перші, другі та треті електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме: житлового будинку загальною площею 283,3 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1001 га, кадастровий номер: :02:001:02330, за адресою: АДРЕСА_1 , які були призначені на 07.03.2019, 08.04.2019 та 08.05.2019, - не відбулися, в зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

08.05.2019 за вих. №1105 у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу ОСОБА_3 було надіслано відповідного листа з пропозицією вирішити питання щодо залишення за собою нереалізованого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 283,3 кв.м. та земельної ділянки площею 0,1001 га, кадастровий номер: :02:001:02330, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного ракушнякового будинку, позначеного в схематичному плат під літерою «А-1, А (1), а, а (1), житловою площею - 76,5 кв.м., загальною площею - 283,3 кв.м, та господарчих буд1вель та споруд: гараж - «Б, б», госпблоки - «В», «Г», споруди - 1-6, 1., та земельної ділянки, площею 0,1001 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:001:02330, що належать на праві приватної власності боржнику - ОСОБА_1 , за ціною третіх електронних торгів - 1 721 731,90 грн.

Ухвалені приватним виконавцем постанови, а також письмовий висновок з питань оцінки ринкової вартості арештованого нерухомого майна боржника, а саме: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , надсилалась сторонам, в тому числі боржнику, за адресою вказаною у виконавчому документі рекомендованим поштовим відправленням.

Поштові повідомлення повернулися до приватного виконавця у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а тому боржник був не повідомлений про виконавче провадження не з вини приватного виконавця.

В подальшому, коли боржник з`явився на прийом до приватного виконавця 05 березня 2019 року, останній повторно вжив заходи направлені на доведення до відома боржника винесених постанов та письмового висновку з питань оцінки ринкової вартості арештованого нерухомого майна боржника, та надав йому копії зазначених документів.

10.05.2019 на адресу приватного виконавця надійшла заява представника стягувача ОСОБА_3 - адвоката Главацького Ю.А., з повідомленням про бажання стягувача ОСОБА_3 придбати вищевказане майно боржника, електронні торги з реалізації якого не відбулися, та проханням видати уповноваженому представнику стягувача протокол й акт про передачу майна стягувачу у порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження».

10.05.2019 у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем винесено постанову та складено відповідний акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Законом України «Про виконавче провадження», ( далі Закон ) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що дії приватного виконавця з приводу примусового виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 09 серпня 2017 року були вчинені із дотриманням діючого законодавства, а твердження ОСОБА_1 є необґрунтованими, недоведеними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів зазначає, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією приватного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Оскільки в цьому випадку оцінка майна здійснена в процесі виконання рішення суду, то відповідно до частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII така оцінка може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідачем у такому випадку має бути орган державної виконавчої служби, а суб`єкт оціночної діяльності може бути залучений як третя особа.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16, від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені у Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлено у статті 12 цього Закону.

Підставою для проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина перша статті 10, частина перша статті 11 Закону України Законі України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Колегія суддів звертає увагу, що оспорення оцінки та дій приватного виконавця щодо проведення прилюдних торгів було предметом розгляду в цивільній справі №520/6286/16-ц, та у справі №509/2654/19, в яких в задоволенні вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки, оспорення оцінки вже було предметом розгляду, відтак з таких підстав торги оспорені бути не можуть.

Щодо надання оцінки іншим доводам позову як підстави для оспорення, що не було мотивовано судом, то суд виходить з наступного.

Щодо посилання апелянта на те, що копія постанови про відкриття провадження виконавчого не була направлена боржнику.

Згідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до матеріалів справи, останні містять відомості про направлення на адресу ОСОБА_1 за двома адресами копії постанови про відкриття виконавчого провадження (т.2, а.с. 90), які повернулись із відміткою за закінченням терміну зберігання, та за відсутністю адресата. Вказані відомості підтверджують факт виконання приватним виконавцем вимог передбачених ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження».

Тобто вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги про не повідомлення про відкриття виконавчого провадження, оскільки в даному випадку виконавцем було дотримано обов`язку надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів хоче наголосити увагу апелянта, що поштові повідомлення, які повернулися до приватного виконавця у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а тому не повідомлення боржника про виконавче провадження, відбулось не з вини приватного виконавця.

Крім того, боржник обізнаний про ісування боргу і жодних дій на його погашення не вчинив.

Також, заслуговують на увагу відомості викладені в акті приватного виконавця від 22.01.2019, з метою ознайомлення боржника із постановою про відкриття виконавчого провадження, іншими матеріалами справами, а також перевірки майнового стану боржника, приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_2 (адреса боржника зазначена у виконавчому документі та адреса реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_1 ), однак, потрапити до квартири не вдалося, так як двері ніхто не відчинив, на дзвінки та стук ніхто не реагував. Боржнику ОСОБА_1 було залишено копію постанови про відкриття виконавчого провадження та візитівку приватного виконавця в поштовій скриньці до квартири АДРЕСА_3 , про що був складений відповідний акт виконавця. (т. 2, а.с. 91)

Колегія суддів звертає увагу, що відомості викладені у даному акті не було спростовано, тому доводи апеляційної скарги у вказаній частині є недоведеними.

Щодо посилання апелянта на те, що не було вручено та не доведено до відома постанову про арешт майна, внаслідок чого останній був позбавлений права на її оскарження, позбавлений права що вони зі Стягувачем визначили вартість будинку та ділянки що відображено у судовому рішенні 520/6286/16, а також досягти згоди зі стягувачем щодо вартості майна, колегія суддів виходить з наступного.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Під час вчинення виконавчих дій приватному виконавцю стало відомо, що за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 6 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має права: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

За приписами ч. 1 абзаців 1, 3 частини 3 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. Постанова про арешт майна боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Положенням ч. 2. 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного дня після виявлення, крім випадків передбачених ч. 7 статті 26 цього Закону. Опис та арешт майна здійснюється не пізніше як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження.

Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22.01.2019 року приватним виконавцем було описано та накладено арешт на земельну ділянку та житловий будинок належні боржнику ОСОБА_1 ..

22.01.2019 за вих. № 99 копію постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника. Було направлено сторонам виконавчого провадження, а відомості про арешт майна божника внесені до Державного реєстру.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 22.01.2019, остання повідомила, що вона, як стягувач відмовляється досягати згоди щодо вартості майна та просила приватного виконавця призначити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, з метою визначення ринкової вартості арештованого майна боржника. (Т. 2, а.с. 94)

Враховуючи заяву ОСОБА_3 про відмову в досягненні згоди з боржником, що свідчить про неспроможність доводів позову про позбавлення його можливості визначення вартості майна боржника за взаємною згодою сторін виконавчого провадження.

Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_6 про незалежну оцінку майна, ринкова вартість об`єкта оцінки - житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 283,3 кв.м. житловою площею - 76,5 кв.м., та земельної ділянки, площею 0,1001 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:001:02330, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , склала 2 459 617,00 грн.

28.01.2019 за вих. № 154 на адресу сторін виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, було направлено відповідного листа з повідомленням про оцінку арештованого майна.

28.01.2019 на адресу боржника було скеровано вимогу приватного виконавця, якою останнього було зобов`язано: з`явитись до приватного виконавця о 10.00 год. 30.01.2019. (Т. 2, а.с. 134)

28.01.2019 приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 (адреса боржника зазначена у виконавчому документі та адреса реєстрації та фактичного мешкання ОСОБА_1 ), для перевірки майнового стану боржника та ознайомлення останнього з матеріалами виконавчого провадження, однак, і цього разу, потрапити до квартири не вдалося, так як двері ніхто не відчинив, на дзвінки та стук ніхто не реагував. Боржнику ОСОБА_1 було залишено вимогу приватного виконавця від 28.01.2019 в вхідних дверях та в поштовій скриньці до квартири, про що був складений відповідний акт приватного виконавця. При проведенні виконавчих дій здійснювалась фотофіксація (фотокартки наявні в матеріалах справи). (Т. 2, а.с.137 139)

Щодо посилання позивача, що опис майна складений неуповноваженими особами, колегія суддів вважає вказані доводи неспроможними.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії можуть проводитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна. Понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи. Понятий має право знати, для участі у провадженні яких виконавчих дій його запрошено, на підставі якого виконавчого документа вони провадяться, а також робити зауваження з приводу провадження виконавчих дій. Зауваження понятого підлягають занесенню до акту відповідної виконавчої дії. Понятий зобов`язаний засвідчити факт, зміст і результати виконавчих дій, під час провадження яких він був присутній. Перед початком виконавчих дій виконавець роз`яснює понятим їхні права і обов`язки, про що зазначається в акті.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди… Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

В ході виконавчого провадження № 58151794 приватний виконавець 22.01.2019 провів опис належного боржнику майна - земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Опис майна проведений приватним виконавцем з проникненням на земельну ділянку за відсутності боржника (якій є власником цього нерухомого майна) за участю двох понятих.

Посилання на те, що одним з понятих, що брав участь при описі нерухомого майна 22.01.2019 зазначений ОСОБА_5 , який є чоловіком суб`єкта оціночної діяльності (оцінювач) ФОП ОСОБА_6 , не може бути підставою для задоволення позову.

Вказані посилання носять лише формальний характер, та позивачем не було надано доказів невідповідності опису майна дійсним обставинам та, що присутність понятого ОСОБА_5 вплинула на результат оцінки вартості майна чи у останнього була особиста заінтересованості у вчиненні виконавчих дій.

Крім того колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на наявну в матеріалах справи рецензію на звіт про незалежну оцінку майна, з огляду на наступне.

Рецензування звіту про оцінку майна є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяє швидко та ефективно захистити права боржника.

Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку державного виконавця або відповідного відділу державної виконавчої служби здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

Надана позивачем рецензія, була виготовлена на замовлення боржника поза межами виконавчого провадження, через рік після винесення приватним виконавцем постанови та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та через півтора роки після виготовлення звіту, та не може бути взята до уваги.

Також є безпідставними аргументи заявника про те, що ОСОБА_6 не є належним суб`єктом оцінки земельної ділянки і не наділена повноваженнями проводити оцінку описаного й арештованого майна боржника, оскільки повноваження ОСОБА_6 підтверджені сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності № 961/18, виданим 10 грудня 2018 року Фондом державного майна України, який дійсний до 10 грудня 2021 року; та ліцензією Державного агентства земельних ресурсів України серія АЕ № 191008 від 13 грудня 2012 року.

Отже, колегія суддів, надаючи оцінку рішенню суду у цій справі на предмет їх законності у межах доводів апеляційної скарги, не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки в даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки позов є безпідставним, а тому викладені в ній доводи не можуть бути прийняті до уваги.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, за вищевказаного обґрунтування.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 вересня 2024 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 , в особі правонаступника ОСОБА_2 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів про продаж будинку та земельної ділянки, визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, визнання незаконним та скасування акту приватного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, скасування свідоцтва про право власності на майно відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 03.06.2025.

Головуючий

Судді: