Справа №: 398/1759/21
провадження №: 2/398/38/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"04" червня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника органу опіки та піклування - Яковлева Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком. В обґрунтування позову вказує, що 15.10.2010 року зареєстрували з відповідачкою шлюб. Мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне проживання з відповідачкою неодноразово припинялося, але позивач вживав заходи для збереження родини в інтересах доньки. З 04.03.2021 року подружні стосунки між сторонами були припинені через спроби суїциду ОСОБА_2 , що відбувалося на очах у дитини та завдає йому і дитині біль. Своїми діями ОСОБА_2 порушує нормальний психологічний клімат для розвитку дитини та її виховання. Після спроб відповідачки позбавити себе життя, остання проживає окремо. Дитина проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. Батько створює для доньки всі належні та комфортні умови для її матеріального та духовного розвитку. Згідно висновку експерта від 31.03.2021 року рівень психічного розвитку ОСОБА_3 відповідає віковим нормам. У малолітньої ОСОБА_3 виявлена психологічна прихильність до свого батька, дитина емоційно позитивно його сприймає і без відторгнення здатна розпочати процес освоєння чоловічої рольової моделі, в чому батько є прикладом, через характерні риси позитивного мислення, відповідальності, витримки та почуття обов`язку. За результатами дослідження, ОСОБА_3 вказує свою повну психологічну прихильність до батька. Дитина відчуває потребу в його увазі та турботі, а особливо в захисті на піклуванні. В свідомості дитини присутні елементи страху через поведінку матері, такі почуття дитина приховує у своїх малюнках. Через що необхідно зазначити, що ОСОБА_3 в своєму віці потребує сталості відносин. Якщо мати буде намагатись виражати свою любов до дитини, буде повністю контролювати свої емоції, які за психологічною оцінкою не можуть позначатися на позитивному вихованні, можливий прогноз негативних змін у стосунках. В протилежному випадку сила емоційного потрясіння у дитини буде тільки зростати, що є небезпечним для розвитку здорової психологічної сфери через негативні переживання. Тільки в такому випадку, в житті дитини мати може виглядати завжди близькою людиною. На даний момент ОСОБА_4 повністю не прив`язана емоційно до своєї мами та намагається як найшвидше захистити себе від переживань позитивним образом батька. Визначено наявність високої тривожності у малолітньої ОСОБА_3 , яка полягає, зокрема, в ознаках серйозної емоційної травматизації з комплексом захисних механізмів, пов`язані у відносинах з матір`ю. Звернення під час дослідження до тематики сімейних відносин, в тому числі і в проекції малюнків, фрагментарно фігура матері переживається як травматична, і як результат ознаки стресу у дитини з вираженою тенденцією до закритості внутрішнього світу, небажанням повідомляти повністю про свої переживання оточуючим, що в свою чергу виливається в порушенні стабільності психоемоційного стану. З питання визначення дійсного відношення дитини до кожного із батьків експерт прийшов до висновку: емоційне виштовхування з підсвідомості дитини фігури матері не відслідковується, проте на окремі прояви поведінки останньої, дитина реагує шляхом пошуку захисту себе від переживань позитивним образом батька. За спостереженнями експерта за відносинами між батьком та дитиною, під час проведення дослідження, можна гарантувати, що можливість виховуватися батьком позитивно позначатиметься на психоемоційному стані ОСОБА_3 через сприятливе емоційне спілкування між ними та наявних довірчих відносин, що в свою чергу приведе до зниження рівня прихованої тривожності визначеної у дівчинки. Відповідно здійснювати спілкування дитини з її матір`ю на момент дослідження рекомендується за місцем проживання батька, де за результатами комплексної діагностики дитина почувається захищеною та з сенсорним наповненням значущих дорослих, а саме батька. Просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою від 08.07.2021 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, яке до теперішнього часу не проведено та підготовче провадження не закрито.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.09.2024 року № 738-р про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.09.2024 року зазначена справа розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Стручковій Л.І.

Ухвалою від 30.09.2024 року справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що з 15.10.2010 року по 2021 рік він з ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_4 , 2015 року народження. З березня 2021 року подружні стосунки між сторонами зіпсувалися, спільне проживання з відповідачкою неодноразово припинялося. Дружина мешкала окремо, дитина продовжувала мешкати з ним. Позивач вживав заходи для збереження родини в інтересах доньки. Періодично дружина поверталася до них з донькою, але 25.09.2024 року ОСОБА_2 остаточно пішла від них, наразі перебуває за межами України. Місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Просить позов задовольнити, визначити місце проживання дитини з ним та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв або пояснень по суті позовних вимог суду не надала, відзив на позов не подала (а.с.27, 71,81, 92, 99, 113, 122, 125, 159, 160.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради Яковлев Ю.О. в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд на підставі ч.8 ст.178, ст.ст.223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.10.2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис за № 326, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 (а.с.13).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.07.2021 року №398/1281/21, яке набрало законної сили 03.09.2021, шлюб між сторонами розірвано (а.с.90-91).

З наданих суду доказів, психолого-педагогічної характеристики закладу дошкільної освіти, акта обстеження житлово-побутових умов проживання дитини вбачається, що ОСОБА_3 , 2015 року народження мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з 25.09.2024 року мама мешкає окремо. За час спільного проживання ОСОБА_2 ставилася відповідально до батьківських обовязків (а.с.20, 144).

Як встановлено судом, у тому числі, на підставі пояснень позивача та органу опіки та піклування, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із батьком з часу коли між сторонами у справі фактично були припинені шлюбні відносини.

При цьому, мати дитини, відповідач у справі, не заперечує проти проживання малолітньої доньки з батьком, а навпаки, надала комісії з питань захисту прав дитини заяву, що вона не заперечує проти проживання доньки з батьком.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є сімейними й врегульовані положеннями СК України та пов`язаними нормами, які наведені нижче.

Згідно з ч.ч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 3 ст.51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з принципом, викладеним в п.6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право кожної дитина на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно до ч.4 ст.29 ЦК України та ч.1 ст.160 СК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з положеннями ст.160 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років визначається за згодою батьків, і лише у разі не досягнення ними згоди з цього питання, спір між батьками може бути вирішений судом або органом опіки та піклування.

Відповідно до ст.171 СК України, иитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_3 підтвердила, що постійно мешкає з батьком ОСОБА_6 . ОСОБА_7 наразі перебуває у Чехії. Востаннє вони бачилися 9 місяців тому.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За положеннями ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З висновку органу опіки та піклування, наданого 06.05.2025 року за №158/9/10/3 щодо визначення місця проживання дитини відображено, що за домовленістю між батьками місце проживання доньки було визначено за місцем проживання батька. Під час судового процесу щодо розірвання шлюбу жодна із сторін не підіймала питання щодо подальшого проживання малолітньої доньки з одним із батьків. Також з даного питання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не зверталися до органу опіки та піклування чи до служби у справах дітей. Члени комісії дійшли висновку, що батьки скористалися своїм правом відповідно до ч.1 ст.160 СК України. Наразі ОСОБА_2 проживає за межами України, подала засобами електронного зв`язку до служби у справах дітей заяву, що вона не заперечує щодо проживання дитини в родині батька. ОСОБА_1 на комісії повідомив, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, але категорично відмовився від розгляду питання про позбавлення її батьківських прав. Орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність визначення місця проживання дитини за місцем проживання батька, оскільки між сторонами відсутній спір щодо цього питання.

Отже, встановлені судом обставини справи вказують на те, що між сторонами не існувало та не існує спору щодо визначення місця проживання дитини, їх спільна донька, за взаємною згодою батьків, проживає із батьком ОСОБА_1 , і мати дитини заперечень з приводу проживання доньки із батьком не має.

За наявності спору між батьками як мати дитини, так і батько не позбавлені можливості в майбутньому звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

За положеннями ст.ст.2, 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорюванні права.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід відмовити у задоволенні його позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом із батьком, оскільки малолітня дитина і так проживає разом із батьком тривалий час, відповідач не заперечує проти проживання доньки разом із батьком, доказів протилежного суду не надано, тому позивачем не доведено, що наразі його права порушуються або не визнаються матір`ю дитини, яка є відповідачем у цій справі.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, сплачений позивачем судовий збір за подання даного позову до суду, суд відносить на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 10, 18, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Інші учасники справи мають право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Судове рішення проголошено 04.06.2025 року.

Повне судове рішення складено 04.06.2025 року.

Суддя: Л.І. Стручкова