Справа № 203/2241/24
Провадження № 2/0203/110/2025
УХВАЛА

30 червня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в залі суду в місті Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання представника позивача про передачу справи до господарського суду для розгляду у межах справи про банкрутство відповідача в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсаційних виплат за затримку розрахунку та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

02.05.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі ТОВ «Краснолиманське», відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсаційних виплат за затримку розрахунку та 3% річних, в якому позивач просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі 56065,15 грн, суму компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати 30993,46 грн та 3% річних у розмірі 7259,76 грн, а всього 94318,37 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 300000,00 грн.

За змістом позовної заяви позивач зазначив, що з 10.06.2019 року він працював у ТОВ «Краснолиманське» та 27.01.2020 року був звільнений, але до моменту звернення позивача до суду відповідачем не повністю була виплачена йому заробітна плата, а саме у розмірі 56065,15 грн, з урахуванням утримання обов`язкових платежів 19,5% (податок на прибуток 18% та 1,5 військовий збір). Позивач пояснив, що ТОВ «Краснолиманське» не приймає заяви про надання довідок про середньоденний заробіток за два останніх фактично відпрацьованих місяці, довідок про наявну заборгованість по заробітній платі, а також довідки щодо наявності відпустки, відмовляються від отримання листів. Протягом 4-х (чотирьох) років відповідач лише наполягав на тому, щоб позивач не звертався до суду, обіцяючи виплатити йому всю заборгованість.

При цьому на підтвердження своїх тверджень, викладених у позовній заяві, позивач, зокрема, долучив копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 01.07.2003 року, в якій зафіксовано, що 10.06.2019 року позивача було прийнято на роботу до ТОВ «Краснолиманське» майстром гірничим підземним з повним підземним робочим днем у шахті тимчасово, відповідно до наказу №139к від 10.06.2019 року, а 27.01.2020 року звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, відповідно до наказу №26к від 27.01.2020 року, вимогу про виплату заробітної плати та заборгованості від 28.01.2020 року, акти про встановлення фактів від 28.01.2020 року, 10.02.2020 року.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсаційних виплат за затримку розрахунку та 3% річних.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2024 року, судову справу №203/2241/24, провадження №2/0203/1128/2024, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М. та передано канцелярією суду 06.05.2025 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом з метою визначення підсудності було зроблено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відповіді №586672 від 10.05.2024 року, з Єдиного державного демографічного реєстру, місцезнаходження відповідача зареєстровано за адресою: 01054, м. Київ, вул. Хмельницького Богдана, буд. 64.

Ухвалою суду від 13.05.2024 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено підготовче судове засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» довідку про середньоденний заробіток ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), розрахунок компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), довідку про наявну заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

27.06.2024 року в системі «Електронний суд» від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач частково визнав позовні вимоги, а саме вимоги про стягнення заборгованості із нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з листопада 2019 року по січень 2020 року у розмірі 49985,15 грн, а щодо іншої частини позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 300000,00 грн, компенсації втрати заробітку у розмірі 30993,46 грн відповідач заперечує проти їх задоволення.

При цьому разом з відзивом на позов відповідач надав суду копії: довідки ТОВ «Краснолиманське» від 24.06.2024 року №421, за змістом якої заборгованість з виплати заробітної плати за період з листопада 2019 року по січень 2020 року складає 46985,15 грн, довідки №422 від 24.06.2024 року про середньоденний заробіток відповідача на дату звільнення, який склав 990,84 грн (листопад, грудень 2019 року), заяви та наказу від 27.01.2020 року про звільнення позивача за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з припиненням трудового договору. Вказані заява та наказ підписані особисто позивачем з відміткою про ознайомлення та звільнення 27.01.2020 року.

Ухвалою суду від 03.12.2024 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.02.2025 року було залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсаційних виплат за затримку розрахунку та 3% річних, та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення (отримання) ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, визначені недоліки позовної заяви позивачу постановлено усунути шляхом подання до суду: письмового клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, передбаченого частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, із наданням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Ухвала суду від 03.02.2025 року була доставлена позивачу засобами електронного зв`язку на його електронну адресу 05.02.2025 року о 20:26:04 годині, про що є довідка в матеріалах справи.

У встановлений судом строк 06.02.2025 року позивач усунув недоліки позовної заяви та надав суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 26.05.2025 року було задоволено повністю клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду та продовження судового розгляду цивільної справи, та визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача ОСОБА_1 до суду та поновити позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсаційних виплат за затримку розрахунку та 3% річних, продовжено судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсаційних виплат за затримку розрахунку та 3% річних.

Чергове судове засідання було призначене судом на 30.06.2025 року, в яке учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Представник позивача та позивач подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник позивача не повідомив суду про причини неприбуття у судове засідання.

05.06.2025 року представник позивача також подав до суду клопотання, в якому зазначив, що 26.03.2025 року Господарським судом Донецької області було відкрито справу №905/169/25 про банкрутство ТОВ «Краснолиманське». Тому, відповідно до частин 1, 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, а також п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, справу слід передати для розгляду по суті до Господарського суду Донецької області у межах справи про банкрутство відповідача.

Суд на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянув питання про передачу справи до господарського суду за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що предметом позову є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 заробітної плати у розмірі 56065,15 грн, суми компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати 30993,46 грн та 3% річних у розмірі 7259,76 грн, а всього 94318,37 грн; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати у розмірі 300000,00 грн.

Оглядом сайту ЄДРСР судом було встановлено, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 року, справа №905/169/25, було порушено провадження у справі про банкрутство юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», .

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до п. 8) ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Так, ВП ВС вказала, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови ВП ВС від 15 січня 2020р. по справі № 607/6254/15-ц, від 28 січня 2020р. по справі № 50/311-б).

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. Процесуальний закон визначає правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких вимог, серед іншого справ за позовами з майновими (грошовими) вимогами до боржника, позовне провадження у яких відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача, стосовно яких у ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено імперативну вимогу їх передачі до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, для розгляду по суті спору в межах цієї справи.

За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом , який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.

Інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача (постанова ВС КГС від 14 травня 2020р. у справі № 903/69/18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019р. у справі №918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018р. у справі №908/4057/14, від 11 липня 2018р. у справі №922/3040/17, від 29 листопада 2019р. у справах №908/130/15-г, №923/1194/17, від 05 лютого 2020р. у справі №921/557/15-г, постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020р. у справі №607/6254/15-ц).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, суд, враховуючи, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 року було відкрито провадження у господарській справі №905/169/25 про неплатоспроможність відповідача ТОВ «Краснолиманське», а провадження у цивільній справі №203/2241/24 було відкрито раніше ухвалою суду від 13.05.2024 року, до відкриття провадження у господарській справі, і розгляд справи не закінчено, застосовує за аналогією вимоги ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Тобто цивільна справа №203/2241/24 підлягає передачі до Господарського суду Донецької області для розгляду в межах провадження у справі про банкрутство відповідача.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Тим самим, ЦПК України передбачив лише передачу цивільних справ між судами загальної юрисдикції для дотримання територіальної юрисдикції.

Натомість відповідно до ст. 10 ч. 9 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на викладене вище, суд застосовує спеціальні норми Кодексу України з процедури банкрутства щодо надіслання справ до господарського суду, відповідно до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, застосовуючи аналогію закону щодо передачі справ за підсудністю до іншого суду.

Тому цивільну справу №203/2241/24 слід передати до Господарського суду Донецької області, яким відносно відповідача ТОВ «Краснолиманське» відкрито провадження у господарський справі №905/169/25 про банкрутство, та в провадженні якого перебуває вказана господарська справа.

Керуючись ст. ст. 9, 31, 32, 258-260, 353 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про передачу справи до господарського суду для розгляду у межах справи про банкрутство відповідача в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсаційних виплат за затримку розрахунку та 3% річних задовольнити повністю.

Цивільну справу №203/2241/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсаційних виплат за затримку розрахунку та 3% річних передати для розгляду за підсудністю до Господарського суду Донецької області, в провадженні якого перебуває господарська справа №905/169/25 про банкрутство відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва