Справа № 182/5823/24
Провадження № 2/0182/252/2025
27.05.2025 м. Нікополь
Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Рунчевої О.В.
при секретарі Паламарчук П.Ю.,
за участю позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину,-
04.10.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із згаданим вище позовом про встановлення факту непроживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка до дня смерті мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Померла є рідною матір`ю позивачки.
Спадкове майно, яке залишилося після її смерті складається з 1/3 частки у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апалькова Є.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. В результаті розгляду документів нотаріусом встановлено, що на день смерті ОСОБА_4 разом з нею за адресою її проживання була зареєстрована дочка спадкодавці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка фактично проживає в російській федерації, АДРЕСА_2 . Заяви про відмову від прийняття спадщини до сплину шести місяців від ОСОБА_3 до нотаріуса не надходило, а встановити факт того що вона не проживала разом з ОСОБА_4 на момент її смерті в нотаріальному порядку не можливо. Відтак, ОСОБА_5 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкової квартири.
ОСОБА_3 з 2000 року, в тому числі на момент відкриття спадщини після смерті матері, була зареєстрована, але фактично не проживала разом з нею. Реєстрація відповідача по справі за місцем проживання спадкодавця, в даному випадку, не є свідченням прийняття нею спадщини, оскільки остання з 2000 року не проживає за вказаною адресою, та місце перебування її достеменно не відоме, лише відомо зі слів спільних знайомих, що вона фактично проживає в росії, а отже відсутній факт постійного проживання разом із спадкодавцем.
З цих підстав позивачка просить суд визнати ОСОБА_3 такою, що не прийняла спадщину після смерті матері.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито виконавче провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с.39-40).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Апалькова Є.В. спадкову справу після смерті ОСОБА_4 (а.с.42-43).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2024 року зобов`язано Адміністрацію державної прикордонної служби України надати інформацію про те, чи перетинала громадянка України ОСОБА_3 кордон України, починаючи з 2000 року по 08.10.2023 року (а.с.41).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.70-71).
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням на адресу її реєстрації, про що свідчить поштовий конверт (а.с.74), який повернувся на адресу суду, як не вручений, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Крім того, на сайті Судової влади України було опубліковано оголошення про дату слухання даної справи. Причини неявки у судове засідання відповідачка не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, відзиву на позов та заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі до суду не надав, суд за згодою позивача та її представника розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В судовому засіданні позивачка та її представник, кожен окремо, підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.
На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить надане свідоцтво про народження (а.с.7). Дошлюбне прізвище ОСОБА_6 позивачка змінила на ОСОБА_7 при реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 , що вбачається з наданого свідоцтва про одруження (а.с.8).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.20).
Померлій належить 1/3 частка у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 12.04.2001 року, виданого державним нотаріусом Книгіною О.А., зареєстроване в реєстрі за №245 (а.с.14-15). На момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована у згаданій вище квартирі. Разом з нею на момент відкриття спадщини була зареєстрована донька померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка фактично проживає в російській федерації, АДРЕСА_2 . Дані обставини підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а.с.9).
Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Апалькова Є.В. із заявою про прийняття спадщини, яка була зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ 04 березня 2024 року за № 208, та відкрито спадкову справу № 69/2024 після смерті ОСОБА_4 (а.с.52-62). Постановою від 24.04.2024 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки відповідно до пп.3.19 п.3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Як вбачається з наданої приватним нотаріусом копії спадкової справи, ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері або з відмовою від спадку до сплину шести місяців не звернулась.
Статтею 1270 ЦК України установлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини
Відповідно до вимог статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Згідно з частиною першою статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина третя, п`ята статті 1268 ЦК України). Таким чином, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38). Однак, за зазначеною адресою відповідачка тривалий час фактично не проживає, в тому числі, й на час смерті своєї матері ОСОБА_4 .
Даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.
Так, свідок ОСОБА_9 пояснила що, є сусідкою померлої ОСОБА_4 . ОСОБА_3 багато років тому поїхала до росії, свою доньку залишила на виховання бабусі, а коли дитина закінчила школу, забрала її до себе. За ОСОБА_4 доглядала донька ОСОБА_1 , вона ж її і поховала.
Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що є сусідом та багато років знайомий з родиною ОСОБА_4 . Останній раз бачив ОСОБА_11 в 2000 році, вона не проживала разом з матір`ю, а мешкала десь в росії. На похорон до ОСОБА_4 ОСОБА_3 не приїжджала.
Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.
Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.
Відповідно до положень ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
З матеріалів справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, відповідач ОСОБА_3 не зверталася.
Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 фактично не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась, суд дійшов висновку, що відповідачка є такою, що не прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Оскільки позивачка у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а видача свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивачки не може бути проведена на загальних підставах, зазначених у Законі України «Про нотаріат», суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, позивач не наполягала на стягненні з відповідача судового збору.
Керуючись вимогами ст.ст. 1217, 1218, 1261, 1267, 1270-1272 ЦК України, ст.ст. 4,5,11, 81, 141, 263, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину - задовольнити.
Встановити факт непроживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складання.
Суддя: О. В. Рунчева