Провадження №2/760/925/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого-судді - Усатової І.А.
при секретарі - Зеленчуку М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,-
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку регресу.
У позовній заяві сторона позивача посилається на те, що 17 лютого 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів №17/02/2017.
13 березня 2017 року між ОСОБА_3 (позикодавець) ОСОБА_4 (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель) було укладено договір поруки № 17/02/2017-п.
Зазначено, що згідно п. 1.1. договору поруки поручитель зобов?язується перед позикодавцем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов?язань щодо повернення суми позики згідно договору позики грошових коштів № 17/02/2017 укладеного між позикодавцем та позичальником, а також сплати процентів, та штрафних санкцій.
Вказано, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики грошових коштів та відсотків - задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики грошових коштів № 17/02/2017 від 17 лютого 2017 року в розмірі 764 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1945 грн. та судові витрати по справі понесені позивачем по сплату судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову в розмірі 176,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1945 грн. та судові витрати по справі понесені позивачем по сплату судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову в розмірі 176,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 1826,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 1826,60 грн.
Вказано, що 25 січня 2021 року представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та стягувач ОСОБА_6 подали до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) заяву, якою вони просили головного державного виконавця Аненкову О.Ю. направити до Рівненського міського суду заяву про затвердження мирової угоди укладеної в процесі виконання рішення.
Зазначено, що відповідно до умов мирової угоди Кравець Наталія Андріївна, що діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що є сторонами виконавчого провадження № НОМЕР_4, керуючись нормами статті 605 Цивільного кодексу України, статей 207, 434 Цивільного процесуального кодексу України, та положеннями нормативних актів щодо порядку виконання зобов?язань та виконання рішень, домовились врегулювати спір та припинити стягнення, що здійснюється в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 з ОСОБА_1 (надалі - боржник) на користь ОСОБА_3 (надалі - стягувач). Сторони домовились, що боржник передає стягувачеві грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США в рахунок погашення боргу за виконавчим провадженням № НОМЕР_4, а стягувач не має майнових претензій до боржника. Підписанням цієї мирової угоди стягувач засвідчує свою відмову від вимог до боржника, що виникли згідно заочного рішення Рівненського міського суду від 10 липня 2019 року.
Сторони визнають, що на виконання домовленості в день підписання цієї мирової угоди боржник передав стягувачеві, а стягувач прийняв грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) долларів США, про що стягувач видав боржникові відповідну розписку. Боржник гарантує, що протягом 3 (трьох) робочих днів, з дня набрання законної сили ухвали суду про затвердження цієї мирової угоди судом, остаточна частина заборгованості перед стягувачем, яка дорівнює 7000 (сім тисяч) доларів США, буде передана боржником стягувачеві, про що стягувач видає боржникові відповідну розписку.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2021 року затверджено мирову угоду, укладену 29 вересня 2020 року між стягувачем ОСОБА_3 та представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у виконавчому провадженні серії ВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа виданого Рівненським міським судом Рівненської області 08 жовтня 2019 року у справі №569/12161/18 на умовах викладених в мировій угоді.

Зазначено, що 12 травня 2021 року головним державним виконавцем Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Анненковою О.Ю. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження серії ВП № НОМЕР_4.

Позивачем вказано, що таким чином, ОСОБА_1 виконав солідарний обов?язок, який виник у нього та ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 згідно з рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2019 року. Відтак, ОСОБА_1 набув прав кредитора до ОСОБА_2 у розмірі 10 000 доларів США.

Також вказано, що 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 оплатив борг, відтак з цього періоду слід нараховувати проценти за користування чужими грошовими коштами. З 16 квітня 2021 року розмір облікової ставки Національного банку України визначено на рівні 7,5 %, таким чином, розмір процентів дорівнює (10 000 дол США * 7,5 %) 750 дол США.

Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 10 000 дол США та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 750 дол США.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.10.2021 позовну заяву було залишено без руху.

15.12.2021 на виконання вимог ухвали від 11.10.2021 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.05.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.06.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подав.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явивився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подавав. Будь-яких заяв або клопотань зі сторони відповідача на адресу суду не надходило.

На адресу суду повернулася судова повістка, яка направлялася відповідачу, з відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання».

Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року № 1519/2-5034/11 (№ 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.

У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 17 лютого 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів №17/02/2017.

13 березня 2017 року між ОСОБА_3 (позикодавець) ОСОБА_4 (позичальник) та ОСОБА_1 (Поручитель) було укладено договір поруки № 17/02/2017-п.

Згідно п. 1.1. договору поруки поручитель зобов?язується перед позикодавцем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов?язань щодо повернення суми позики згідно договору позики грошових коштів №17/02/2017 укладеного між позикодавцем та позичальником, а також сплати процентів, та штрафних санкцій.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов?язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов?язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов?язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики грошових коштів та відсотків - задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики грошових коштів № 17/02/2017 від 17 лютого 2017 року в розмірі 764 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1945 грн. та судові витрати по справі понесені позивачем по сплату судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову в розмірі 176,20грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1945 грн. та судові витрати по справі понесені позивачем по сплату судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову в розмірі 176,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 1826,60 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 1826,60 грн.

08 жовтня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист №569/12161/18.

Постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Анненкової Олени Юріївни про відкриття виконавчого провадження від 20 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження ВП N?НОМЕР_4 за виконавчим листом №569/12161/18 від 08.10.2019.

З позову вбачається, що 25 січня 2021 року представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та стягувач ОСОБА_6 подали до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) заяву, якою вони просили головного державного виконавця Аненкову О.Ю. направити до Рівненського міського суду заяву про затвердження мирової угоди укладеної в процесі виконання рішення.

Відповідно до умов мирової угоди Кравець Наталія Андріївна, що діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що є сторонами виконавчого провадження НОМЕР_3, керуючись нормами статті 605 Цивільного кодексу України, статей 207, 434 Цивільного процесуального кодексу України, та положеннями нормативних актів щодо порядку виконання зобов?язань та виконання рішень, домовились врегулювати спір та припинити стягнення, що здійснюється в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 з ОСОБА_1 (надалі - боржник) на користь ОСОБА_3 (надалі - стягувач).

Сторони домовились, що боржник передає стягувачеві грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США в рахунок погашення боргу за виконавчим провадженням № НОМЕР_4, а стягувач не має майнових претензій до боржника.

Підписанням цієї мирової угоди стягувач засвідчує свою відмову від вимог до боржника, що виникли згідно заочного рішення Рівненського міського суду від 10 липня 2019 року. Сторони визнають, що на виконання домовленості в день підписання цієї мирової угоди боржник передав стягувачеві, а стягувач прийняв грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) долларів США, про що стягувач видав Боржникові відповідну розписку. Боржник гарантує, що протягом 3 (трьох) робочих днів, з дня набрання законної сили ухвали суду про затвердження цієї мирової угоди судом, остаточна частина заборгованості перед стягувачем, яка дорівнює 7000 (сім тисяч) доларів США, буде передана боржником стягувачеві, про що стягувач видає боржникові відповідну розписку.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2021 року затверджено мирову угоду, укладену 29 вересня 2020 року між стягувачем ОСОБА_3 та представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у виконавчому провадженні серії ВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа виданого Рівненським міським судом Рівненської області 08 жовтня 2019 року у справі №569/12161/18 на умовах викладених в мировій угоді.

12 травня 2021 року головним державним виконавцем Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Анненковою О.Ю., керуючись вимогами п.2 ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження серії ВП № НОМЕР_4.

Передача коштів підтверджена розписками від 29.09.2020 та 13.04.2021.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 виконав солідарний обов?язок, який виник у нього та ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 згідно з рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов?язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

За договором поруки відповідно до статей 553, 544 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов?язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи оплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно із статтею 554 ЦК України разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника.

Правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання.

Крім того, слід зазначити, що перехід до поручителя прав кредитора у зобов`язанні після виконання ним обов`язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права не вчиняється. При цьому обсяг прав кредитора, які переходять до поручителя у такому випадку, повинен відповідати обсягу задоволених ним вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі № 910/7058/18 та від 04 серпня 2020 року у справі № 295/11525/16-ц (провадження № 61-44659св18).

Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У даному випадку законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану, який змінився в результаті виконання ним обов`язку за боржника, зокрема, шляхом відшкодування витрат у розмірі виконаних ним зобов`язань за договорами поруки.

Відтак, ОСОБА_1 набув прав кредитора до ОСОБА_2 у розмірі 10 000 доларів США та позов в цій частині підлягає задоволенню.

Позивач звертаючись до суду з даними позовними вимогами посилається на статті 558, 536,1048 ЦК України.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів .

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

-зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

-особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

-волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

-правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

-правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

-правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може

Відповідно до статті 558 ЦК України поручитель має право на оплату послуг, наданих ним боржникові.

Статтею 558 Цивільного кодексу України передбачено право поручителя на оплату послуг, наданих ним боржникові, однак, така плата не була встановлена в договорі поруки, що виключає можливість отримання прибутку за таким договором, оскільки він був безоплатним.

Що стосується стягнення процентів на підставі ст. ст. 536, 1048 ЦК України суд зазначає наступне. Поручитель, який виконав зобов`язання, набуває право вимагати від боржника відшкодування коштів, які він витратив на виконання боргу.

Якщо боржник зобов`язаний платити проценти за користування кредитом, поручитель має право вимагати їх відшкодування від боржника, оскільки він набув права кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов?язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові в справі N? 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз?яснила, що проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, розмір яких визначається договором або законом, і які сплачуються позичальником та порядок виплати яких урегульовано ч. 1 статті 1048 та ч. 1 статті 1054 ЦК України.13 квітня 2021 року ОСОБА_1 оплатив борг, відтак з цього періоду слід нараховувати проценти за користування чужими грошовими коштами. З 16 квітня 2021 року розмір облікової ставки Національного банку України визначено на рівні 7,5 % . Таким чином, розмір процентів дорівнює (10 000 дол США * 7,5 %) 750 дол США.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у сумі 2854,14 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 202, 203, 536, 544, 553, 554, 556, 558, 626, 628, 629, 1048,1054 ЦК України, статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти у сумі 10 000 доларів США, проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 750 доларів США, а також судовий збір у розмірі 2854,14 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І.А. Усатова