Провадження № 2/641/711/2025 Справа № 641/6916/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді - Щепелевої Г.М.,

за участю секретаря судового засідання - Рікунової Є.Е.,

представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) адвоката Яровенко О.Ю.,

відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 641/6916/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошової компенсації від вартості 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Honda Accordу розмірі 216 640 гривень 00 копійок.

В обґрунтування позову послався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015, який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 розірвано. У період шлюбу сторонами придбано, зокрема, автомобіль Honda Accord 2008 року випуску, який 23.01.2016 був зареєстрований за позивачем, 26.12.2017 перереєстрований на відповідача 27.07.2022 відповідачем спірний автомобіль відчужено без отримання на те згоди позивача та без компенсації вартості його 1/2 частки у праві спільної сумісної власності. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію вартості 1/2 частини спірного автомобіля, тобто 216 640,00 грн..

11 листопада 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила залишити позову заяву без задоволення, послалася на те, що за період перебування у шлюбі сторонами придбано три автомобіля, однак позивачем не надано доказів відчуження саме спірного автомобілю відповідачу. Крім того зауважила на відсутності висновку за результатами транспортно-товарознавчої експертизи, який би підтвердив вартість спірного автомобілю.

Того ж дня, до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації замість 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Honda Accord у розмірі 218 375 грн. В обґрунтування позову послалася на те, що їй не відомо де зараз перебуває автомобіль Honda Accord, 2008 року випуску, який 23.01.2016 був зареєстрований за ОСОБА_2 , на його відчуження вона письмової згоди не надавала. Позивач просить стягнути з відповідача компенсацію вартості 1/2 частини спірного автомобіля, тобто 436 750 грн..

14.11.2024 року від представника позивача за основним позовом ОСОБА_3 до суду надійшла заява про зміну предмету позову, в якій фактично позовні вимоги доповнені відомостями щодо ідентифікаційного номера спірного автомобіля.

15.11.2024 року позивачем за зустрічним позовом до суду подана заяву про зміну предмету позову, в якій в якій також фактично позовні вимоги доповнені відомостями щодо ідентифікаційного номера спірного автомобіля.

06 грудня 2024 року до суду від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона послалася на те, що автомобіль марки HONDA АССОRD був зареєстрований за ОСОБА_2 23.01.2016, потім зареєстрований за ОСОБА_4 13.10.2016, а потім за ОСОБА_1 26.12.2017. Спірний автомобіль був придбаний позивачем за первісним позовом, а потім відповідачем за первісним позовом, у період, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, а відтак належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Усі дії з приводу придбання, продажу, повторного придбання вказаного майна відбулися, коли сторони перебували у шлюбі, окрім відчуження вказаного автомобіля ОСОБА_1 27.07.2022. Зазначене свідчить про те, що 27.07.2022 відповідач за первісним позовом реалізувала вказаний автомобіль без отримання на те згоди позивача за первісним позовом та без компенсації йому вартості його 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви.

07 січня 2025 року позивачем за зустрічним позовом подана відповідь на відзив, в якій вона послалася на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві.

28 лютого 2025 року позивачем за зустрічним позовом подані додаткові пояснення, в яких остання зазначила, шо звіт про незалежну оцінку від 26.09.2024 на спірний автомобіль, поданий позивачем, склав оцінювач, який не попереджений про про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Представником позивача за первісним позовом через систему «Електронний суд» подано додаткові пояснення щодо підстав відчуження спірного автомобілю 13.10.2016 та 26.12.2017 та неможливості надання копій відповідних договорів у зв`язку їх відсутністю у позивача та знищенням у МВС України за закінченням строку зберігання.

04 жовтня 2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено у судове засідання у справі та витребувано докази у справі.

03 грудня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності. Зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Постановлено про перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження і справу призначено до підготовчого судового засідання.

27 січня 2025 року ухвалою суду прийняті заяви представника позивача за основним позовом та позивача за зустрічним позовом про зміну предмета позову та визначено розглядати цивільну справу з урахуванням заяв про зміну предмету позову від 14.11.2024 та 15.11.2024. Закрито підготовче провадження та справу призначенодо судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовивши повністю.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві, просила задовольнити зустрічну позовну заяву.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015, який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 розірвано, що визнається обома сторонами справи.

Під час перебування у шлюбі подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було придбано автомобіль HONDA АССОRD 2008 року випуску, об?єм двигуна 2354, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який був 23.01.2016 зареєстрований за ОСОБА_2 (відповідь РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС), надана у листі № 31/32 від 11.11.2024).

13.10.2016 зазначений автомобіль зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від тієї ж дати № 6342/2016/125964, укладеного в ТСЦ 6342 (відповідь РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС), надана у листі № 31/32 від 15.04.2025).

26.12.2017 цей же автомобіль зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі договору комісії від 26.12.2017 № 5676/17/008351 та договору купівлі-продажу транспортного засобу від тієї ж дати № 5676/17/008351, укладених у суб`єкта господарювання ТОВ «ТМ Слобожанщина» (відповідь РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС), надана у листі № 31/32 від 15.04.2025).

27.02.2022 зазначений транспортний засіб у зв`язку із його відчуженням ОСОБА_1 зареєстрований за ОСОБА_6 , що підтверджується інформацією, наданою РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) у відповідях № 31/32 від 18.09.2024; № 31/32 від 11.11.2024.

Вирішуючи питання щодо правового статусу даного майна, суд виходить з наступного.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Спірний автомобіль HONDA АССОRD, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , придбаний підчас перебування сторонами справи у шлюбі, належить до спільної сумісної власності подружжя, що не оспорюється сторонами по справі.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача 1/2 вартості спільного майна, що було відчужено відповідачем, фактично є вимогами про розподіл вказаного майна подружжя, тому вказаний автомобіль підлягає поділу.

Згідно із інформацією, наданою РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) у відповідях № 31/32 від 18.09.2024; № 31/32 від 11.11.2024, транспортний засіб HONDA АССОRD, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 27.07.2022 було перереєстровано на нового власника ОСОБА_6 .

Таким чином встановлено, що зазначений автомобіль відповідачем ОСОБА_1 відчужено 27.07.2022, тобто після розірвання шлюбу із позивачем.

Положеннями ст. 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша та друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Судом не встановлено підстав для відходження від рівності часток подружжя в праві спільної сумісної власності на вказаний вище транспортний засіб.

Тому суд приходить до висновку, що частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в праві спільної власності на вказане майно є рівними та складають по 1/2 частині.

Оскільки спільне майно було відчужено відповідачем за первісним позовом та нею не надано доказів на підтвердження наявності згоди ОСОБА_2 на відчуження спірного автомобілю, а також компенсації вартості належної йому частки автомобіля, суд приходить до висновку, що з метою поділу спільного майна подружжя з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина його вартості.

Вирішуючи питання щодо визначення вартості спірного автомобілю, який перебував у спільній сумісній власності сторін, суд зазначає таке.

Позивачем за первісним позовом подано звіт про незалежну оцінку колісного транспортного засобу, складений ТОВ «Консулат 2020» від 26.09.2024, згідно із яким вартість автомобілю HONDA АССОRD, 2008 року випуску, об?єм двигуна 2453 см. куб., становить 433 280 грн.

Згідно із висновком судового експерта за результатами транспортно-товарознавчого дослідження за № 64В від 09.11.2024, середня ринкова вартість автомобіля HONDA АССОRD, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату 09.11.2024 складає 436 750 грн.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої-третьої ст. 89 Кодексусуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Між тим, у відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Зазначений висновок викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц.

У справі наявні два висновки за результатами проведення експертних досліджень вартості спірного автомобіля.

Оцінюючи наведені висновки з точки зору їх належності та допустимості в процесі доказування у даній справі, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (ч.1 ст. 106 ЦПК України).

Згідно зі ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

На замовлення позивача ТОВ «Консулат 2020» було виконано звіт від 26.09.2024 про незалежну оцінку колісного транспортного засобу HONDA АССОRD, 2008 року випуску, об?єм двигуна 2453 см. куб. За змістом звіту метою оцінки є визначення ринкової вартості для подання за місцем вимоги, оцінювач не попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. У звіті зазначено, що стан об`єкта на момент оцінки визначався та оцінювався шляхом візуального огляду на підставі замірів, спостережень, вивчення необхідної технічної документації. Зазначене суперечить фактичним обставинам справи з огляду на те, що спірний автомобіль було відчужено відповідачем 27.07.2022 та проведення відповідних замірів на час складення звіту було об`єктивно неможливим.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги звіт від 26.09.2024 про незалежну оцінку колісного транспортного засобу, складений ТОВ «Консулат 2020», як належний доказ вартості спірного автомобілю.

При цьому, суд вважає, що саме висновок судового експерта від 09.11.2024 року, складений на замовлення відповідача, об`єктивно визначає ринкову вартість транспортного засобу HONDA АССОRD, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , є повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, узгоджується з іншими матеріалами справи, складений судовим експертом згідно з вимогами ст. 106 ЦПК України, містить попередження експерта про кримінальну відповідальність та відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, ринкова вартість автомобілю транспортного засобу HONDA АССОRD, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на час судового розгляду становить 436 750,00 грн.

Суд, дійшовши висновку про те, що автомобіль HONDA АССОRD 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає розподілу між сторонами, враховуючи обставини відчуження цього автомобіля 27.02.2022 за відсутності згоди позивача ОСОБА_2 , вважає за необхідне первісний позов задовольнити, а саме стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки зазначеного транспортного засобу. Суд бере до уваги, що вартість 1/2 частки вартості спірного автомобілю становить 218 375,00 грн, натомість з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно із яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд задовольняє первісний позов, стягуючи із відповідача 216 640,00 грн.

Отже, первісний позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 суд зазначає таке.

Згідно із інформацією, наданою РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) у листі № 31/32 від 15.04.2025, транспортний засіб HONDA АССОRD, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 13.10.2016 було перереєстровано на нового власника ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від тієї ж дати.

Таким чином встановлено, що зазначений автомобіль відповідачем ОСОБА_1 відчужено 13.10.2016, тобто під час перебування у шлюбі із позивачем за зустрічним позовом.

Як було зазначено вище, згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

У відповідності до пункту третього частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Оскільки норми СК України передбачають надання згоди іншого з подружжя на відчуження цінної речі, якою є автомобіль, у письмовому вигляді, тому наявність такої згоди може бути доведена лише письмовими доказами.

Зазначені висновки суду узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 158/2229/16-ц.

Суд зауважує, що з огляду на імперативні положення ч. 3 ст. 65 СК України сам по собі факт перебування осіб у шлюбі під час укладення договору стосовно цінного майна не означає наявність згоди на такий договір іншого із подружжя, та відхиляє відповідні доводи представника позивача. Відповідач ОСОБА_2 доказів на підтвердження наявності письмової згоди ОСОБА_1 на відчуження спільного автомобіля суду не надав, як і доказів використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї.

На підставі викладеного судом встановлено, що хоча автомобіль відповідачем за зустрічним позовом було відчужено до розірвання шлюбу між сторонами, відчуження спільного майна відповідачем здійснено без отримання згоди позивача та не в інтересах сім`ї.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача за зустрічним позовом вартості 1/2 частки спільного майна, що відчужено відповідачем, фактично є вимогами про розподіл вказаного майна подружжя.

Судом не встановлено підстав для відходження від рівності часток подружжя в праві спільної сумісної власності на вказаний вище транспортний засіб.

Тому суд приходить до висновку, що частки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в праві спільної власності на вказане майно є рівними та складають по 1/2 частині.

Суд, дійшовши висновку про те, що автомобіль HONDA АССОRD 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає розподілу між сторонами, враховуючи обставини відчуження цього автомобіля 26.12.2017 за відсутності згоди позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , вважає за необхідне зустрічний позов задовольнити, а саме стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки зазначеного транспортного засобу, тобто 218 375,00 грн.

Отже, зустрічна позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 12 ст. 265 ЦПК України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Суд проводить зустрічне зарахування грошових сум і стягує різницю в розмірі 1 735,00 грн з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 166,40 грн.

За зустрічним позовом з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 183,75 грн.

Суд проводить зустрічне зарахування грошових сум і стягує різницю стягнутого судового збору в розмірі 17,35 грн з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності - задовольнити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності задовольнити повністю.

В порядку ч. 12 ст. 265 ЦПК України провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності в сумі 1 735 (одна тисяча сімсот тридцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 17 (сімнадцять) грн. 35 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку поданняапеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Сторони по справі :

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя Г.М.Щепелева