ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4407/25 Справа № 183/2884/23 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Піменовій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Сергієнко Альона Сергіївна про встановлення факту прийняття спадщини за законом та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Сергієнко А.С. про встановлення факту прийняття спадщини за законом та визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що його рідна сестра - ОСОБА_2 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 та племінник ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , були пенсіонерами та отримували за життя пенсійні виплати.

Позивач, як єдиний спадкоємець після їх смерті, у встановлений законом строк, звернувся до приватного нотаріуса м. Сєвєродонецька Луганської області ОСОБА_4 , з метою подання заяви на прийняття спадщини та отримання права власності на спадкове майно, у вигляді нарахованих, але недоотриманих сум пенсії, які знаходяться на їх рахунках в Управлінні пенсійного фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області та сум пенсії, які могли бути перераховані на їх рахунки в АТ «Ощадбанк».

28 січня 2022 року приватним нотаріусом Сергієнко А.С. було відкрито спадкову справу на ім`я ОСОБА_1 , яка зареєстрована у реєстрі нотаріуса за № 11/2022 та в державному реєстрі Спадкових справ за № 69058119.

Однак, у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, активними бойовими діями на території Луганської області та окупацією міста Сєвєродонецька, приватна практика ОСОБА_4 по Сєвєродонецькому районному нотаріальному округу була припинена та перереєстрована у Київському міському нотаріальному окрузі. Спадкова справа щодо майна померлих спадкодавців, як і всі документи нотаріального діловодства, залишились в приміщенні, що було її робочим місцем, яке розташовується на території, де на даний час українська влада не здійснює свої повноваження, тому видача свідоцтва про право власності за законом на спадкове майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 сестри ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 племінника ОСОБА_3 , на даний час не вбачається можливим.

Після отримання відповідей Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, позивач як спадкоємець, здійснив власні розрахунки, призначеної але недоотриманої пенсії його рідними, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 сестрою ОСОБА_2 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 племінником ОСОБА_3 за період з 01 квітня 217 року по момент їх смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , за якими загальна сума недоотриманої пенсії рідними позивача становить 197 786,91 грн..

Враховуючи викладене, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив встановити факт прийняття ним спадщини за законом та визнати за ним право власності на спадкове майно, у вигляді недоотриманої пенсії за життя, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , його рідною сестрою ОСОБА_2 , у сумі 97 253,71 грн. та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 його племінником ОСОБА_3 , у сумі 100 533,20 грн. за період з 01 квітня 2017 року та момент їх смерті, а усього на суму 197 786,91 грн.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області недоотриману за життя суму пенсії його рідними сестрою ОСОБА_2 , у розмірі 97 253, 71 грн. та племінником ОСОБА_3 , у розмірі 100 533,20 грн. за період з 01 квітня 2017 року та до дня їх смерті.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено частково, а саме, визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2017 року по 05 серпня 2021 року; визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , за період з 01 квітня 2017 року по 09 жовтня 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоотриману за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за період 01 квітня 2017 року по 05 серпня 2021 року та недоотриману за життя ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсію за період з 01 квітня 2017 року по 09 жовтня 2021 року. В іншій частині позовні вимоги залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у законодавстві України відсутня норма права, яка б зобов`язувала органи Пенсійного фонду нараховувати суми пенсії пенсіонерам після їх смерті за зверненням спадкоємців. Апелянт вказує, що ні ОСОБА_2 , ні її син ОСОБА_3 не виявила бажання поновити виплату пенсії, так як до відповідача з відповідною заявою не звертались, а тому пенсійні виплати з 01 квітня 2017 року не отримані з вини пенсіонерів. Крім того, апелянт вказує, що нараховані суми пенсії виплачуються за минулий період, але не більш ніж за три роки до дня звернення. Також апелянт вказує, що ненараховані пенсії не входять до складу спадщини, о скільки до складу спадщини входить лише нарахована пенсія.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, взявши до уваги відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її син ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витягом зі Спадкового реєстру № 69475056 від 15 липня 2022 року встановлено, що спадкова справа в реєстрі № 69058119, а у нотаріуса - №11/2022 заведена після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно заяви від 14 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватному нотаріусу м. Сєвєродонецьк Луганської області Сергієнко О.С., в якій просив видати йому свідоцтво на право власності в порядку спадкування за законом на недотриманні суми пенсії його рідною сестрою ОСОБА_2 (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 26.09.2008 р.) та його племінником ОСОБА_3 , інвалідом 3-ї групи (пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 від 13.05.2003р.).

Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Сергієнко А.С. повідомила позивача про те, що на даний час приватна практика по Сєверодонецькому районному нотаріальному округу була припинена та перереєстрована по Київському міському нотаріальному округу. Спадкова справа щодо майна померлих спадкодавців, як і всі документи нотаріального діловодства залишились на окупованій території. Крім того, видача нею, як приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Берест О.О. свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , сестри ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 племінника, ОСОБА_3 , не відповідає чинному законодавству та необхідно звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно після померлих у вигляді нарахованої, але недоотриманої спадкодавцями за життя пенсії.

У своїх поясненнях Пенсійний фонд України Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області від 11 жовтня 2023 року щодо ухвали суду від 10 жовтня 2023 року про витребуваних відомостей про нараховані та недоотримані суми пенсії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент їх смерті, повідомлено наступне. ОСОБА_3 перебував за життя на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. За період з 01 серпня 2014 року по 31 березня 2017 року пенсія ОСОБА_3 в сумі 36 652, 00 грн. нарахована та виплачена. З 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2021 року пенсія ОСОБА_3 не нараховувалась та не виплачувалась, тому надати відомості про розмір недоотриманої пенсії за цей період немає можливості. ОСОБА_2 перебувала за життя на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. За період з 01 липня 2014 року по 31 березня 2017 року пенсія ОСОБА_2 в сумі 43 079,04 грн. нарахована та виплачена. З 01 квітня 2017 року по 31 серпня 2021 року пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась та не виплачувалась, тому надати відомості про розмір недоотриманої пенсії за цей період немає можливості. Зазначили, що виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини,здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину. Ненарахована пенсія не входить до складу спадщини, норма закону або підзаконного акту, яка б зобов`язувала органи Пенсійного фонду нараховувати суми пенсії за віком пенсіонерам після їх смерті за зверненням спадкоємців у законодавстві України відсутня. У постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року по справі № 428/12730/19 вказано, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя пенсії, визначальним є те, чи були виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, зможуть увійти до складу спадщини.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Суд вказав, що спадкодавці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мали право на нарахування та виплату пенсійних виплат не залежно від звернення до ПФУ на підконтрольній Україні території, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсійних виплат в порядку спадкування за законом.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, необхідно мати на увазі, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Якщо спадкодавець мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається відповідно до Закону України "Про міжнародне приватне право".

У період дії воєнного стану в Україні та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована РФ територія (протягом усього періоду тимчасової окупації такої території та 6-ти місяців після завершення тимчасової окупації), щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини, заява про відмову від прийняття спадщини, заява про відмову від заповідального відказу, вимога кредитора спадкодавця до спадкоємців, заява про охорону спадкового майна, заява про згоду бути виконавцем заповіту після відкриття спадщини, інші заяви щодо спадщини, в межах спадкової справи подаються нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини.

У разі якщо місцем відкриття спадщини є вищезазначені населені пункти або території, а також у разі заведення спадкової справи не за місцем відкриття спадщини до набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", тобто до 30 січня 2024 року, вчинення нотаріальних та інших дій нотаріусом щодо спадщини та спільного майна подружжя (колишнього подружжя) в межах спадкової справи здійснюється за місцем подання першої заяви.

Якщо місцем подання першої заяви є населений пункт або території, зазначені вище, вчинення нотаріальних та інших дій нотаріусом щодо спадщини здійснюється за місцем подання першої заяви про видачу свідоцтва в населеному пункті або на території, що не входить до переліку зазначених населених пунктів та територій.

Встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до приватного нотаріуса Сєвєродонецького районного нотаріального округу Сегієнко Н.С. із заявами про прийняття спадщини, спадкову справу було відкрито на території населеного пункту, який на той час не був територією, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованою РФ територією.

Спадкова справа заведена 28 січня 2022 року.

Встановивши, що спадкова справа після смерті обох спадкодавців залишилася на території, де українська влада на момент розгляду справи в суді не здійснює повноваження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту прийняття позивачем спадщини після смерті своєї сестри та племінника.

При цьому, вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії спадкодавців за період з 01 квітня 2017 року та момент їх смерті, суд вірно виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц та у справі №431/6232/18-ц від 14 квітня 2020 року.

Аналізуючи, наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин.

Норми ч. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

14 лютого 2022 року Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи 243/13575/19 Постановою відступила від висновків, викладених у постановах: від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц (провадження № 61-20134св19); від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/18-ц (провадження № 61-17311св19); від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц (провадження № 61-7355св20); від 16 грудня 2020 року у справі № 428/12730/19 (провадження № 61-15863св20), ухвалених Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, та висловила новий висновок, в якому зазначила, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Керуючись вказаними нормами закону, а також встановивши, що спадкодавці ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мали право на нарахування та виплату пенсійних виплат не залежно від звернення до ПФУ на підконтрольній Україні території, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач як спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсійних виплат в порядку спадкування за законом.

При цьому, суд вірно вказав, що припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та неоскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє його спадкоємців можливості успадкувати право на її отримання.

Доводи апелянта в скарзі про те, що ні ОСОБА_2 , ні її син ОСОБА_3 не виявила бажання поновити виплату пенсії, так як до відповідача з відповідною заявою не звертались, а тому пенсійні виплати з 01 квітня 2017 року не отримані з вини пенсіонерів, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на те, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Спадкоємець успадковує право на належні спадкодавцю суми пенсії на підставі статті 1227 ЦК України в розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх одержання на момент своєї смерті.

При цьому, припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та неоскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє його спадкоємців можливості успадкувати право на її отримання.

Доводи відповідача про те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких померлі мали право, але не отримали своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, в тому числі і спадкоємцями за законом, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Інші доводи апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.

Суд першої інстанції чітко вказав підстави для часткового задоволення позову, які відповідають нормам чинного законодавства та з якими погоджується колегія суддів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Рішення, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено 04 червня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова