Дата документу 03.06.2025Справа № 554/5456/25
Провадження № 2-с/554/94/2025
У Х В А Л А

03 червня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Савченко Л.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Октябрським районним судом м.Полтави від 22 квітня 2025 року, про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання та постачання гарячої води з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 32676,99 грн. та судового збору у розмірі 302,80 грн.,-

в с т а н о в и в :

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу виданого 22 квітня 2025 року за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання та постачання гарячої води з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 32676,99 грн. та судового збору у розмірі 302,80 грн.

Відповідно до 1 ч.5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються документ, що підтверджує сплату судового збору у сумі 151,40 грн., згідно п. 4-2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Однак, до заяви про скасування судового наказу не додано копію квитанції про сплату судового збору, натомість позивачем до заяви додано копію посвідчення учасника бойових дій та у заяві останній зазначив, що звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» .

У п. 13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» вказано, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, норма п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст. ст. 12, 22 Закону України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року здійснено висновок про те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав як учасників бойових дій.

Отже, суд вказану вимогу, як підставу про звільнення від сплати судового збору, не може прийняти до уваги, оскільки дана заява про скасування судового наказі по справі про стягнення заборгованості за комунальні послуги не відноситься до спорів, що порушують права учасника бойових дій, його соціальних прав як учасника бойових дій.

З урахуванням вище викладеного, вважаю, що вказаний спір не стосується захисту права позивача як учасника бойових дій, а тому підстав для звільнення її від сплати судового збору не вбачається.

Згідно ч.6 ст. 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Враховуючи, що заява про скасування судового наказу не відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України , приходжу до висновку про необхідність її повернення без розгляду.

Керуючисьст. ст. 170, 171 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Октябрським районним судом м.Полтави від 22 квітня 2025 року, про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання та постачання гарячої води з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 32676,99 грн. та судового збору у розмірі 302,80 грн. (справа № 554/5456/25) - повернути без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Л.І.Савченко