06.05.2025 Єдиний унікальний номер 205/6184/24
Провадження №2/205/20/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря судового засідання Синько Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що вінє рідним племінником ОСОБА_2 . Своєї родини та дітей вона не мала, а тому багато років він жив з нею, опікувався нею та доглядав її. Вони мали дуже дружні стосунки як мати та син. 01 березня 2002 року ОСОБА_2 отримала в дар квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування. З грудня 2015 року позивач заселився до тітки в цю квартиру, адже вона не мала сім`ї і потребувала постійної допомоги по господарству, та погано себе почувала. Пізніше його тітка ОСОБА_2 - 17 лютого 2016 року зробила заповіт на свою квартиру на його ім`я. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємців, які б мали право прийняти спадщину та претендувати на спадщину за заповітом, крім нього немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Спору щодо спадщини у нього ні з ким немає. У зв`язку з тим, що йому постановою нотаріуса від 04.04.2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину він вимушений звернутися за захистом своїх спадкових прав. Підставою для відмови йому у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що ним не підтверджений факт його спільного проживання разом однією сім`єю з ОСОБА_2 , що є умовою для прийняття спадщини в порядку ст.ст. 1268, 1272 ЦК України. Оскільки він позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, тому звертається до суду з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 21.05.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.07.2024 року за клопотанням позивача витребувано з Четвертої державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 123/2024, заведеної після померлої ОСОБА_2 . На виконання ухвали суду від Четвертої державної нотаріальної контори до суду надійшла копія спадкової справи № 123/2024, заведеної після померлої ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання право власності, закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали позов, надали суду пояснення, аналогічні змісту позовних вимог.

Представник відповідача ДМР ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позову, надала суду відзив, в якому зазначила, що позивачем не надано доказів його проживання з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що ОСОБА_2 їх сусідка та тітка позивача. З грудня 2015 року ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 . Вони приходили у гості до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Бачили, що позивач проживає разом з ОСОБА_2 . Вони пригощали обідом, чаєм. Позивач доглядав останню, допомагав по господарству, возив її по лікарнях, оскільки у неї був поганий кровообіг головного мозку. ОСОБА_1 займався похороном ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача,свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 за наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 березня2002 року ОСОБА_2 отримала в дар квартиру АДРЕСА_1 .

17 лютого 2016 року ОСОБА_2 склала заповіт на свою квартиру на ім`я ОСОБА_1 .

З грудня 2015 року ОСОБА_1 поселився в квартиру до ОСОБА_2 , де вони стали мешкати разом, що підтверджується актом від 22.04.2024 року, квитанціями про сплату комунальних послуг та поясненнями свідків .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 ович проживав разом із ОСОБА_2 на день її смерті, прийняв спадщину, за життя доглядав її, ніс і продовжує нести тягар утримання квартири АДРЕСА_1 , мешкає в цій квартирі, хоча зареєстрований за іншою адресою. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

В березні 2024 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що ним пропущено строк для прийняття спадщини і не надано документів на підтвердження факту проживання ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 .

Так, відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1234 ЦК України встановлює, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах.

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК).

Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Згідно з ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Із п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України постає, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця про- живав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт того, що ОСОБА_1 з грудня 2015 року та на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав разом з ОСОБА_2 є доведеним.

Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником - спадкоємцем права на отримання спадку за заповітом.

Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно позивачу ОСОБА_1 для оформлення спадкових прав після смерті його тітки ОСОБА_2 , іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини за вищевказаною адресою доведеними, внаслідок чого суд задовольняє дані позовні вимоги.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до п. 37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ.

Отже, на підставі вказаних доводів та письмових доказів, суд дійшов висновку, що у позивача існують об`єктивні, непереборні, істотні труднощі у вчиненні ним дій щодо отримання свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 у нотаріальному порядку та подальшої реєстрації прав власності на підставі даного свідоцтва. На переконання суду, позивач зі свого боку вжив усіх необхідних та передбачених законом заходів для реалізації своїх спадкових прав. В позасудовому порядку вирішити дане питання не виявляється за можливе.

Оскільки позивач, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, не заявив про відмову від неї, отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач не має можливості, через обставини, які викладені вище, тому суд, враховуючи вищевикладені норми права, забезпечуючи реалізацію права позивача на отримання спадщини та оформлення права власності на таку спадщину, дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 263-265, 273, 293, 315, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності, задовольнити.

Встановити факт проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач Дніпровська міська рада, , адреса: місто Дніпро 49000 пр.Дмитра Яворницького буд.75.

Суддя О.О. Костромітіна