ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів: Єлізаренко І.А., Макарова М.О.,

за участю секретаря Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по втраті годувальника чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час його смерті з вини відповідача залишилась невиплаченою та не отримана її чоловіком заборгованість з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 1 166 745,90 грн. Зазначала, що відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогою у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. 04 вересня 2023 року через електронний кабінет вона звернулась до відповідача з заявою про виплату, як члену сім`ї померлого, заборгованості з щомісячного грошового утримання чоловіка, яка виникла з вини відповідача. 03 жовтня 2023 року відповідач направив на її адресу електронну відповідь, якою відмовив у виплаті заборгованості з посиланням на статтю 52 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено процесуальне правонаступництво та заміну на будь якій стадії судового процесу у разі вибуття відповідної сторони у відносинах щодо яких виник спір її правонаступником та рекомендував їй звернутися до суду. Позивачка вважала дії відповідача неправомірними, відмову у виплаті їй заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання, яка виникла перед її чоловіком суддею у відставці до його смерті протиправною та незаконною.

Ураховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь, як члену сім`ї померлого ОСОБА_2 заборгованість з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 1 166 745,90 грн., що виникла за життя померлого.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заборгованість з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 в розмірі 1 166 745,90 грн., що виникла за життя померлого, члену сім`ї померлого ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій 13 березня 2025 року апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що для забезпечення виконання судового рішення в частині виплати коштів позивачка повинна звернутися до суду з відповідною заявою про заміну сторони у справі, а не з позовною заявою, іншого чинним законодавством не передбачено.

Позивачка своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалася та відзиву на апеляційну скаргу не подавала.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії закрито на підставі пункту 1 частини 1 ст. 238 КАС України, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та стягнення судових витрат.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про отримання документів в Електронному суді.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 26 травня 2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.22).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16 жовтня 1976 року (а.с.24).

Чоловік позивачки обіймав посаду судді Апеляційного суду Дніпропетровської області та з 2010 року звільнений у відставку, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі № 160/13388/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 згідно довідки Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року № 04.2/72/20-с про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 18 лютого 2020 року провести перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_2 згідно довідки Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року № 04.2/72/20-с про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.30-32).

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 38206-30983/Г-01/8-0400/21 від 29 жовтня 2021 року «Про надання відповіді ОСОБА_3 » з питання перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повідомлено наступне, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі № 160/13388/20 з 18 лютого 2020 року проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. З 18 лютого 2020 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці складає 120 066,24 грн. та розраховане наступним чином: 214 404,00 грн. (суддівська винагорода згідно довідки № 04.2/72/20-С від 13 квітня 2020 року) * 56% (відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) = 120 066,24 грн. Згідно з пунктом 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Доплата за період з 18 лютого 2020 року по 31 липня 2021 року в розмірі 1 166 745,90 грн. буде здійснена після виділення додаткових бюджетних асигнувань (а.с.33).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02 березня 2022 року (а.с.23).

31 серпня 2023 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату суми заборгованості довічного утримання померлого судді у відставці ОСОБА_2 , що виникла за його життя (а.с.28).

Листом відповідача № 48153-38047/Г-01/8-0400/23 від 03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено, що згідно частини 5 статті 142 розділу X Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України закріплені положення процесуального правонаступництва та вказано, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Для забезпечення виконання рішення суду в частині виплати коштів вона має право звернутися до суду. Іншого чинним законодавством не передбачено (а.с.29).

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови їй, як члену сім`ї померлого судді у відставці, у виплаті заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді, що виникла з вини відповідача до його смерті протиправними, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що не отримані ОСОБА_2 кошти, присуджені судовим рішенням, входять до складу спадщини, а тому позивачка як спадкоємець першої черги має право на їх отримання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

В силу частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За нормами статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до стаття 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.

Згідно пункту 2 розділу V Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 09 лютого 2023 року № 7-2), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 200/14891, порядок виплати недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку зі смертю судді у відставці, здійснюється у порядку, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Положеннями частини першої статті 52 вказаного Закону визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

За приписами частини другої статті 52 вказаного Закону члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 52 вказаного Закону у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Таким чином, зміст частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка з урахуванням п. 2 розділу V вищезазначеного Порядку, підлягає застосуванню у разі виплати недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку зі смертю судді у відставці, узгоджується із змістом ст. 1227 ЦК України.

Зміст зазначених вище норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме із частини першої статті 91, відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

При цьому, Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання платежів.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера у даному випадку судді у відставці.

Тобто, суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини.

Отже до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому сума недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що належала матері позивачки за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини, тому, позивачка, прийнявши спадщину після матері, має право на отримання всієї суми недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання.

У справі, що переглядається, за життя ОСОБА_2 набув право на проведення відповідного перерахунку та виплату у зв`язку із цим певних сум щомісячного довічного грошового утримання на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі № 160/13388/20, які за життя ОСОБА_2 не були виконані ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

На звернення позивачки в позасудовому порядку - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області згідно відповіді останній було відмовлено.

Встановивши, що суми довічного грошового утримання судді у відставці, що належали ОСОБА_2 , залишилися неодержаними ним у зв`язку з його смертю, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що його дружина ОСОБА_1 успадкувала належні спадкодавцю суми довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до положень статті 1227 ЦК України.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку позивачка повинна була звернутися до суду з відповідною заявою про заміну сторони у справі, оскільки наявність не виконаного судового рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, не позбавляє права ОСОБА_1 , як члену сім`ї померлого ОСОБА_2 , на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 03 червня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 04 червня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

М.О. Макаров