Справа № 215/6382/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання Савельєвої Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «КРЕДО», Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, відновлювального ремонту та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

07.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ТДВ СК «КРЕДО», ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, відновлювального ремонту та моральної шкоди, в якій просить стягнути з ТДВ СК «КРЕДО» 41053,15 грн. та з ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» 56698,77 грн. страхового відшкодування на свою користь, стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 66936,28 грн. суми відновлювального ремонту та по 5000 грн. моральної шкоди, а також просить стягнути витрати по оплаті експерта в розмірі 7000 грн., 8000 грн. понесених витрат на правову допомогу та судовий збір.

В обгрунтування позову вказує, що 02.05.2024 о 20:10 год. в Дніпропетровській області, м. Кривому Розі Тернівському районі, по вул. С. Колачевського, 85, водій ОСОБА_3 керував автомобілем ГАЗ 3110, днз НОМЕР_1 , виконуючи маневр перестроювання не переконався у безпечності своїх дій, не дав дорогу та допустив зіткнення з Т3 Opel Calibra, днз. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в крайній правій смузі у попутному напрямку прямо, який від зіткнення по інерції виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на Т3 Mazda 3 днз. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби та металевий паркан отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_3 порушив пункти 2.3 «б», 10.1, 10.3 ПД України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_2 порушив пункти 2.3 «б», 10.1, 12.3, 12.4, 129 б) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 05.06.2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 215/3570/24 водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУПАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. Крім того постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 05.06.2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 215/3571/24 водія ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Автомобіль марки «Mazda» номерний знак НОМЕР_3 , на праві приватної власності належить позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого від 24.07.2019 ТСЦ № 1248. Станом на день ДТП, тобто 02.05.2024, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «OPEL CALIBRA» номерний знак НОМЕР_5 , яким керував ОСОБА_2 була забезпечена полісом обов?язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 220820050 в ТДВ СК "Альфа-Гарант". Крім того, цивільно-правова відповідальність автомобіля «ГАЗ 3310» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 була забезпечена полісом обов?язкового страхування власників наземних транспортних засобів N? 214635197 в ТДВ "СК "КРЕДО". У встановлені законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності» позивач звернулася до страховиків ТДВ "СК "КРЕДО" та ТДВ СК "Альфа-Гарант" із повідомленням про ДТП та заявою про виплату на її користь страхового відшкодування. Згідно висновку експерта № 146/24 транспортного-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку від 10 вересня 2024 року складеного судовим експертом Рейнюк О.В. вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля "Mazda 3 1.6i" реєстраційний номерний знак: НОМЕР_6 ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_7 , складає: 127029,06 грн. з ПДВ на запасні частини та матеріали та 113397,55 грн. без ПДВ. Згідно з Ремонтною калькуляцією № 146/24 від 10.09.2024р. вартість відновлювального ремонту складає: 247270,11 грн.

Згідно пункту 1.3 висновку експертного дослідження вбачається, ринкова вартість (С) автомобіля "Mazda 3 1.6i", реєстраційний номерн знак: НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_8 складає: 354032,13 грн. 31.07.2024 року ТДВ "СК "КРЕДО" позивачу було виплачене страхове відшкодування у розмірі 15 645, 62 грн. без погодження з нею будь-якої суми, що на думку позивача взагалі не відповідає завданому їй збитку. При цьому, на момент подачі позову до суду ТДВ СК "Альфа-Гарант" взагалі не виплатив будь якої суми страхового відшкодування.

Таким чином страхові компанії згідно вимог діючого законодавства мають відшкодувати майнову шкоду у розмірі 113397, 55 грн. порівну виходячи із наявності вини обох водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 113397,55 грн. /2 = по 56698,77 грн. Таким чином ТДВ "СК "КРЕДО" враховуючи сплачену суму страхового відшкодування у розмірі 15 645, 62 грн. має сплатити ОСОБА_1 41053, 15 грн. страхового відшкодування, з розрахунку 56698,77 грн. - 15645,62 = 41053, 15 грн. При цьому, на думку позивача, ТДВ СК "Альфа-Гарант" має сплатити їй страхове відшкодування розмірі 56698,77 грн.

В свою чергу, різницю між сумою відновлювального ремонту та вартістю матеріального збитку мають сплатити винуватці дорожньо-транспортної пригоди, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають сплатити 133872,56 грн. (по 66936,28 грн. кожен), виходячи з розрахунку: 247270,11 грн. (сума відновлювального ремонту) 113397,55 грн. (майнова шкода, з урахуванням зносу ТЗ)= 133872,56 грн.

Крім того, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав, та враховуючи, що спричинена позивачу моральна шкода полягає у емоційному стресі, дискомфорті, схвильованості та безпорадності, у зв`язку з ДТП, моральними переживаннями, у зв`язку зі пошкодженням власного майна, тому оцінена моральна шкода становить в розмірі 10000 грн., яку просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 5000 грн. з кожного.

Крім того позивач просить стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати.

27.01.2025 від представника позивача ОСОБА_4 надійшла відповідь на відзив ТДВ «СК «КРЕДО», в якій вказано, що звіт наданий ТДВ «СК «КРЕДО» є сфальсифікованим та виконаним із грубим порушенням «методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24.11.2003 № 142/5/2092 виходячи із наступного: по перше: огляд колісного транспортного засобу і складення протоколу огляду було виконано однією особою в місті Кривий Ріг ОСОБА_5 , а Звіт був складений іншою особою, а саме ТОВ «Атлант 2018» який підписано оцінювачем ОСОБА_6 , але виконання огляду однією особою і виконання оцінки взагалі іншою особою допускається лише за умови дозволу суду. В даному випадку виходить, що оцінку транспортного засобу виконувала особа яка взагалі не бачила транспортний засіб. В розділі «Огляд об`єкту оцінки» зазначено: «3.6. Огляд та ідентифікація КТЗ Огляд КТЗ проводився спеціалістом Замовника - 23.05.2024, за адресою м.Кривий Ріг, в присутності власника КТЗ. Оцінка проводилася методом вивчення даних документів реєстрації ТЗ, фотографій ушкоджень ТЗ, актів огляду ТЗ, дефектувальних відомостей та інших документів, наданих Замовником, проводилися розрахунки» Вказане додатково підтверджує відсутність оцінювача на місці огляду. Сам оцінювач знаходиться в місті Києві та автомобіль позивача взагалі не бачив. По друге: в пункті 3.7 «Звіту» зазначено «3.7. Визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ Досліджуване КТЗ має пошкодження, перелік яких зазначений в документах, наданих Замовником (див. Додатки)». Більше ніяких записів у вказаному пункті немає. Оцінювач взагалі не описав будь яких ушкоджень та розрахунків. Далі слідує пункт «3.10 Визначення вартості відновлювального ремонту (Свр)»Визначається калькуляцією ремонтно-відновлювальних робіт, яка є невід`ємною частиною даного дослідження. Однак відповідачем взагалі не долучено будь якої калькуляції до матеріалів звіту та до відзиву. Отже, через численні порушення методики, відсутність безпосереднього огляду транспортного засобу оцінювачем, використання незрозумілого та відсутність калькуляції в матеріалах звіту, вказаний звіт не може бути прийнятий до уваги як достовірний доказ. В свою чергу висновок судового експерта ОСОБА_7 є повний, достовірний та обґрунтований. Із вказаного висновку зрозуміло, щодо розміру та порядку розрахунку спричиненої шкоди. По-третє: Судовим експертом Рейнюк О.В. було виконано два огляди транспортних засобів пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 16 серпня та від 22 серпня 2024 року що вбачається із протоколів огляду які є невід`ємними додатками до висновку експерта. Тобто судовим експертом проводився первісний огляд транспортного засобу, після чого було розбирання транспортного засобу та описувалися внутрішні пошкодження, однак страхова компанія для огляду після розбирання транспортного засобу свого представника не надіслала.

Також, 28.01.2025 на адресу суду від представника позивача Щербань В.С. надійшла відповідь на відзив ТДВ СК "Альфа-Гарант", в якій представник вказав, що станом на 28.01.2025 року страховою компанією ТДВ СК "АЛЬФАГАРАНТ" не виплачено будь якого страхового відшкодування та не надано відповіді на заяву. Так дійсно позивач звернулася до страхової компанії та виконувала всі дії які їй радив страховик та надавала всі необхідні документи спілкуючись із представником страховика у месенджері в тому числі подавала заяву про страхове відшкодування. Одного дня від страховика надійшло смс повідомлення наступного змісту: Доброго дня. Повідомляємо Вам, що за калькуляцією попередній розмір відновлювального ремонту складає 152 866,69 грн . (з ПДВ). Розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу на запчастини 70%) 72 028.57 грн. (з ПДВ), у разі перерахування на реквізити сплачується без ПДВ 60 023,81 грн Згідно постанов суду обопільна вина учасників сума виплати зменшується на 50%. 60 023,81/2= 30 011,91 грн Франшиза за полісом 2 600 грн. (Відшкодовує винуватець). Розмір страхового відшкодування 30 011,91 грн - 2 600 грн (франшиза) = 27 411,91 грн У разі письмового погодження цієї суми, в заяві про страхове відшкодування у відповідному пункті вказати суму страхового відшкодування, в цьому випадку відшкодування буде сплачене протягом 5-15 днів. Для погодження суми потрібно заповнити бланк заяви від імені власника, та вказати суму 27 411,91 грн. Оскільки позивач зрозуміла, що в неї немає підтверджень про подання заяви про страхове відшкодування, нею було подано повторно заяву про страхове відшкодування, але вона як вимагав страховик не вказувала явно занижену суму страхового відшкодування в заяві. Однак весь відзив та незгоду з позовною заявою страховик будує на тому, що позивач звернулася до суду, через що страховик позбавлений можливості визначити розмір спричиненої шкоди (причини не зазначено). Проте смс-повідомлення, наведене вище, позивач отримала ще до моменту звернення до суду. Крім того страховик позивачем був запрошений офіційно для огляду транспортного засобу. Більше того, представник страхової компанії з`являвся та в той день, коли транспортний засіб позивача оглядався судовим експертом Рейнюк О.В., був присутній і представник страхової компанії який паралельно проводив огляд та фотографування транспортного засобу. Вказане зможе підтвердити судовий експерт Рейнюк О.В. в разі його допиту у судовому засіданні. Таким чином, звернення до суду та надання відповідних доказів є невід`ємною частиною процесу захисту прав заявника, і страхова компанія не має права відмовляти у виплаті страхового відшкодування на підставі того, що заявник скористався своїм правом на судовий захист. Звернення особи до суду є безпосереднім правом, і це право відображено в Конституції та законодавстві України.

Стислий виклад позиції відповідача ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ».

02.12.2024 на адресу суду від ТДВ СК "Альфа-Гарант надійшов відзив на позов в якому представник ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні позову та вказала, що 02.05.2024 року, у м. Кривий Ріг, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ ГАЗ 3110, днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ТЗ Opel Calibra, днз. НОМЕР_9 під керуванням водія ОСОБА_2 та ТЗ Mazda 3 днз. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок якої були отримані механічні пошкодження. Дана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2024 року, справа № 215/3570/24 та на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «OPEL CALIBRA» д.н.з. НОМЕР_5 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу № 220820050.

05.07.2024 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від ОСОБА_9 та 07.10.2024 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало від позивача заяву про виплату страхового відшкодування, а отже - строк виконання зобов?язання, щодо виплати страхового відшкодування (передбачений ст. 36 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") не настав станом на дату подання позову чи станом на час відкриття провадження у справі, а отже ТДВ СК «Альфа-Гарант» не порушено прав Позивача. За правилами п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів, з дня подання повідомлення про ДТП - подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. При цьому, положеннями ст. 36 ЗУ "Про обов?язкове страхування цивільно-правової віповідальності власників наземних транспортних засобів" чітко встановлений строк, в межах якого Страховик (Відповідач-2) повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті страхового відшкодування, а саме - не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви відшкодування, всіх необхідних документів для прийняття рішення, передбачених ст. 35 цього Закону), а отже відшкодування (у випадку подання особою, що має право на отримання страхового для ТДВ СК «Альфа-Гарант», кінцевим терміном для відшкодування чи відмову у такій виплаті (враховуючи дату отримання заяви про страхове відшкодування від прийняти рішення про виплату страхового позивача) є 06.01.2025 року. Таким чином, в даній справі 90-то денний строк, передбачений ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не настав, а тому ТДВ СК «Альфа-Гарант» не порушило жодних вимог Закону. Підкреслює, що подання позову до суду є способом захисту порушених, невизнаних прав позивача, а отже даний позов до ТДВ СК «Альфа-Гарант» є передчасним та необґрунтованим, а тому позовні вимоги про стягнення з Відповідача-2 судових витрат, витрат на правову допомогу та витрат на залучення експерта не підлягають задоволенню. Крім цього, позивач, звернувшись передчасно із позовом до суду порушила право ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. спричинених транспортному засобу Позивача, оскільки порушив вимоги ст. 36 Закону України "Про засобів", через що Товариство не мало змоги провести (у такий короткий час) власне дослідження, щодо цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу «MAZDA 3» д.н.з. НОМЕР_3 , оскільки саме на Страховика покладено обов`язок з визначення розміру збитків, у зв`язку з чим наразі неможливо визначити розмір страхового відшкодування за даним страховим випадком, а тому і визнати позовні вимоги також неможливо а, оскільки, встановлений ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання зобов`язання, щодо виплати страхового відшкодування для Відповідача-2 не настав, тому ТДВ СК «Альфа-Гарант», у межах встановленого законом строку виконає зобов?язання, щодо встановлення розміру страхового відшкодування, за даним страховим випадком, та здійснить виплату страхового відшкодування, визнавши позовні вимоги у межах проведеного розрахунку. Крім цього, відповідно до роз?яснень Верховного Суду України, викладених у п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними експертом, який попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та повідомленого про те, що висновок підготовлено для подання до суду. Експертиза № 146/24 від 10.09.2024 року, подана позивачем, у якості доказу до суду не являється такою, адже проведена не на підставі ухвали суду, а проведена експертом, який не попереджений судом про кримінальну відповідальність, адже тільки суд може попереджати експерта про кримінальну відповідальність, а не позивач! Крім цього, враховуючи вимоги ст. 34 вказаного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ТДВ СК "Альфа-Гарант" відсутнє зобов?язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування, визначеного відповідно до Висновку № 146/24 від 10.09.2024 року, зробленого на замовлення позивача, оскільки саме на Страховика покладено обов`язок з визначення розміру збитків. Звертає увагу суду на те, що позивачем в позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань, які б свідчили про порушення ТДВ СК «Альфа-Гарант» вимог ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо порядку або строків виплати страхового відшкодування. Позивач має довести вину страховика у невиплаті суми страхового відшкодування у строки та в тому розмірі, який він вважав необхідним для повного відшкодування шкоди. Вважає, що такі обставини позивач не довела. Також, підстав для стягнення з відповідача-2 на користь позивача витрат, понесених за проведення експертизи № 146/24 від 10.09.2024 року та витрат на професійну правову допомогу немає, оскільки не Відповідач-2, а саме позивач порушив права Відповідача-2, звернувшись передчасно із позовом до суду, у зв`язку з чим створив перешкоду Страховику у визначенні причин настання страхового випадку та розміру збитків, спричинених її транспортному засобу.

Стислий виклад позиції відповідача ТДВ СК «КРЕДО».

09.12.2024 на адресу суду від ТДВ СК «КРЕДО» надійшов відзив на позов в якому представник ОСОБА_10 просила відмовити в задоволенні позову та вказала, що 02.05.2024 року, у м. Кривий Ріг, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ ГАЗ 3110, днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ТЗ Opel Calibra, днз. НОМЕР_9 під керуванням водія ОСОБА_2 та ТЗ Mazda 3 днз. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок якої були отримані механічні пошкодження. 22.05.2024 позивачем було повідомлено ТДВ «СК «КРЕДО» про дорожньо-транспортну пригоду і подано заяву про виплату страхового відшкодування. ТДВ «СК «КРЕДО», на виконання п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розпочало розслідування події, що має ознаки страхового випадку, з метою отримання додаткових відомостей, серед яких наступні відомості. Відповідно до п. 34.2 Закону України, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 23.05.2024 представником Товариства було складено Протокол технічного огляду колісного транспортного засобу, у якому зазначено перелік пошкоджень автомобіля MAZDA 3 р.н. НОМЕР_3 , з яким погодилася позивач, про що свідчить її підпис в даному Протоколі. На підставі замовленого ТДВ «СК «КРЕДО» Звіту №21177Р/3015364 від 10.06.2024 про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ MAZDA 3 р.н. НОМЕР_3 дорівнює 66 392,63 грн. При цьому, коефіцієнт фізичного зносу КТЗ MAZDA 3 р.н. НОМЕР_3 0,7, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу дорівнює 42 343,48 грн. з урахуванням ПДВ. Враховуючи вказане, 31.07.2024 ТДВ «СК «КРЕДО» було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 15 645,62 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ 37 691,23 грн./2 франшиза 3 200 грн.) Факт виплати позивачу страхового відшкодування підтверджується платіжною інструкцією №8375 від 31.07.2024. Таким чином, при розгляді страхової справи стосовно дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02.05.2024, ТДВ «СК «КРЕДО» діяло з дотриманням норм страхового законодавства і виконало усі свої зобов`язання. Враховуючи вказані обставини, ТДВ «СК «КРЕДО» категорично заперечує проти стягнення на користь позивача начебто недоотриманого страхового відшкодування в розмірі 41 053,15 грн. Крім того просить відмовити у відшкодуванні вартості на проведення оцінки у розмірі 7 000 грн. та понесених витрат на правову допомогу.

Заяви, клопотання учасників справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача, адвокат Щербань В.С. не з`явилися, надали заяву в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять суд розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , адвокат Вербицька Л.Д. в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. У відзивах на позов від 27.02.2025 просила відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ТДВ СК «КРЕДО» Чарваєва А.О. в судове засідання не з`явилася, 09.12.2024 через канцелярію суду подала відзив на позов в якому просила відмовити в задоволенні позову та проводити розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», Бондар О.П. в судове засідання не з`явилася, 02.12.2024 через канцелярію суду подала відзив на позов в якому просила відмовити в задоволенні позову.

Оскільки сторони по справі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд приходить до висновку про можливість проводити розгляд справи за відсутності сторін та за наявними матеріалами.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-45 год. 06.12.2024, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, транспортний засіб Mazda 3, днз. НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с. 11).

05.06.2024 постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області № 215/3570/24, яка набрала законної сили 18.06.2024, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно постанови встановлено, що 02.05.2024 року, близько 20-10, ОСОБА_2 по вул. Сергія Колачевського в Тернівському районі м. Кривого Рогу, керуючи автомобілем «Opel Calibra» р/н НОМЕР_9 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та відповідно не зреагував на їх зміну, при виявленні небезпеки для руху завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним автомобіля при цьому виконуючи відворіт керма рухаючись з перевищенням максимальної швидкості руху у населеному пункті та допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ 3110, під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого від зіткнення по інерції виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на нерухому перешкоду у вигляді металевого забору та продовжуючи рух скоїв наїзд на автомобіль «Мазда» н/з НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП, транспортні засоби та металевий забор отримали механічні пошкодження. Своїми діями, ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.3б, 10.1; 12.3; 12.4; 12.9б ПДР України (а.с. 12).

Також, 05.06.2024 постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області № 215/3571/24, яка набрала законної сили 18.06.2024, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. За результатом даної справи встановлено, що 02.05.2024 о 20:10 год. в Дніпропетровській області, м. Кривому Розі, Тернівському районі, по вул. С. Колачевського, 85, водій ОСОБА_3 , керував ГАЗ 3110, днз НОМЕР_1 , виконуючи маневр перестроювання не переконався у безпечності своїх дій, не дав дорогу та допустив зіткнення з ТЗ Opel Calibra, днз. НОМЕР_9 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в крайній правій смузі у попутному напрямку прямо, який від зіткнення по інерції виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на ТЗ Mazda 3 днз. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби та металевий паркан отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків, а водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив пункти 2.3 «б», 10.1, 10.3 ПДР України (а.с. 13).

До матеріалів справи позивачем додано заяву на виплату страхового відшкодування від 22.05.2024 ОСОБА_1 до ТДВ "СК "КРЕДО", у зв`язку з настанням страхового випадку, а саме ДТП, яка сталася 02.05.2024 (а.с. 14).

Також додано повідомлення ОСОБА_9 про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого від 05.07.2024 до ТДВ СК "Альфа-Гарант", яке було направлене поштою (а.с. 15, 16).

Згідно повідомлень ОСОБА_1 запрошувала представників ТДВ "СК "КРЕДО" та ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ», для огляду пошкодженого ТЗ на 16.08.2024 (а.с. 183-185, 194 зворот-195).

Як вбачається, позивачем також додано заяву про страхове відшкодування (повторне) від 27.09.2024 ОСОБА_1 до ТДВ СК "Альфа-Гарант" (а.с. 17, 92-93).

Також додано фотокопії зроблені з месенджеру Вайбер, з яких вбачається листування (а.с.193-194).

До матеріалів справи позивачем додано роздруківку про перерахування 31.07.2024 ТДВ "СК "КРЕДО" відшкодування згідно акту 3015364-1, поліс №214635197, без пдв, в розмірі 15645,62 грн. (а.с. 18).

Згідно перевірки чинності полісу станом на 02.05.2024, ТЗ Opel Calibra, днз. НОМЕР_9 , має поліс №220820050 в ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ», в свою чергу ТЗ ГАЗ 3110, днз НОМЕР_1 , має поліс №214635197 в ТДВ "СК "КРЕДО" (а.с. 56,57).

З полісу №214635197 ТДВ "СК "КРЕДО", страхувальником за яким є ОСОБА_11 , вбачається, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160000 грн., розмір франшизи 3200 грн. (а.с. 228).

З полісу ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» на ТЗ Opel Calibra, днз. НОМЕР_9 , страхувальником за яким є ОСОБА_11 , вбачається, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160000 грн., розмір франшизи 2600 грн. (а.с. 252).

Як вбачається з долученого ТДВ "СК "КРЕДО" звіту №21177Р/3015364 від 10.06.2024 складеного ТОВ «АТЛАНТ ПЛЮС 2018» за замовленням ТДВ "СК "КРЕДО", вартість відновлювального ремонту ТЗ Mazda 3 днз. НОМЕР_3 , з урахуванням зносу вузлів і деталей, без урахування ПДВ на матеріали та запасні частини становить 37691,23 грн., вартість відновлювального ремонту ТЗ Mazda 3 днз. НОМЕР_3 , з урахуванням зносу вузлів і деталей, з урахування ПДВ на матеріали та запасні частини становить 42343,48 грн., та згідно додатку до звіту, а саме протоколу технічного огляду КТЗ від 23.05.2024, огляд проводився за участю ОСОБА_1 , про що свідчить підпис (а.с. 136-139).

Згідно висновку експерта №146/24 транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку ОСОБА_7 від 10.09.2024, огляд ТЗ проводився 16.08.2024 при ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та додатково 22.08.2024, вартість матеріального збитку, завданої ОСОБА_1 , складає 127029,06 грн. з ПДВ на запасні частини та матеріали, 113397,55 грн. без ПДВ (а.с. 19-54).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого сторонами.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно примітки ст. 124 КУпАП, особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Судом встановлено, що 02.05.2024 року, близько 20-10, ОСОБА_2 по вул. Сергія Колачевського в Тернівському районі м. Кривого Рогу, керуючи автомобілем «Opel Calibra» р/н НОМЕР_9 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та відповідно не зреагував на їх зміну, при виявленні небезпеки для руху завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого ним автомобіля при цьому виконуючи відворіт керма рухаючись з перевищенням максимальної швидкості руху у населеному пункті та допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ 3110, під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого від зіткнення по інерції виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на нерухому перешкоду у вигляді металевого забору та продовжуючи рух скоїв наїзд на автомобіль «Мазда» н/з НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2024 по справі № 215/3570/24 (а.с. 12).

Також, судом встановлено, що 02.05.2024 о 20:10 год. в Дніпропетровській області, м. Кривому Розі, Тернівському районі, по вул. С. Колачевського, 85, водій ОСОБА_3 , керував ГАЗ 3110, днз НОМЕР_1 , виконуючи маневр перестроювання не переконався у безпечності своїх дій, не дав дорогу та допустив зіткнення з ТЗ Opel Calibra, днз. НОМЕР_9 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в крайній правій смузі у попутному напрямку прямо, який від зіткнення по інерції виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на ТЗ Mazda 3 днз. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2024 по справі № 215/3571/24 (а.с. 13).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.наченої статті).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи, у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З п.п. 33.1, 33.1.4 ст. 33 вказаного Закону вбачається, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно п. 33.3 ст. 33 Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Як вбачається, до матеріалів справи позивачем додано заяву на виплату страхового відшкодування від 22.05.2024 ОСОБА_1 до ТДВ "СК "КРЕДО", у зв`язку з настанням страхового випадку, а саме ДТП, яка сталася 02.05.2024 (а.с. 14).

Також додано повідомлення ОСОБА_9 про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого від 05.07.2024 до ТДВ СК "Альфа-Гарант", яке було направлене поштою (а.с. 15, 16).

Згідно повідомлень ОСОБА_1 запрошувала представників ТДВ "СК "КРЕДО" та ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ», для огляду пошкодженого ТЗ на 16.08.2024 (а.с. 183-185, 194 зворот-195).

Як вбачається, позивачем також додано заяву про страхове відшкодування (повторне) від 27.09.2024 ОСОБА_1 до ТДВ СК "Альфа-Гарант" (а.с. 17, 92-93).

Так, судом встановлено та не оспорюється ТДВ "СК "КРЕДО" та ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ», що позивач належним чином та своєчасно повідомила відповідачів про настання дорожньо-транспортної події, що сталася 02.05.2024.

Відповідно до п. 34.1 ст. 34 Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно п.п. 34.2, 34.3 вказаної статті Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно п. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

За ст. ст. 3, 6, п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди; страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого; у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до положень ст. 36.1. Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За змістом ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом вказаних норм матеріального права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 20.08.2024 по справі № 712/9328/21 (провадження № 61-12562св23) зробив висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.

Суд вказує, що згідно із ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції Українита Фонду державного майна України за №142/5/2092 від 24.11.2003 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження за наявності однієї з нижченаведених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ; в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних умов виробника.

Так, судом встановлено, що ТДВ "СК "КРЕДО" виплатило потерпілій ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 15645,62 грн., що підтверджується роздруківкою про перерахування 31.07.2024 ТДВ "СК "КРЕДО" відшкодування згідно акту 3015364-1, поліс №214635197, без пдв (а.с. 18).

В даному випадку слід врахувати що згідно полісу №220820050 по ТЗ Opel Calibra, днз. НОМЕР_9 та полісу №214635197 по ТЗ ГАЗ 3110, днз НОМЕР_1 страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160000 грн.

Як встановлено судом, і підтверджується висновком судового експерта Рейнюка О.В. №146/24 від 10.09.2024, огляд ТЗ проводився 16.08.2024 при ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та додатково 22.08.2024, при цьому вартість матеріального збитку, завданої ОСОБА_1 , складає 127029,06 грн. з ПДВ на запасні частини та матеріали, 113397,55 грн. без ПДВ (а.с. 19-54).

Слід зазначити, що суд виходить із вартості завданого матеріального збитку в розмірі 127029,06 грн., який підтверджується висновком експерта ОСОБА_7 , оскільки даний висновок є належним та допустимим доказом розміру завданих збитків.

Щодо звіту №21177Р/3015364 від 10.06.2024, який був складений ТДВ "СК "КРЕДО" слід зазначити, що даний звіт є попереднім (первинним) оглядом ТЗ, пошкодження зазначені в даному звіті проаналізовані також і у висновку екперта ОСОБА_7 №146/24 від 10.09.2024, але вказаний висновок є більш детальним, тому суд виходить із суми завданих збитків, встановлених саме експертом ОСОБА_7 в розмірі 127029,06 грн.

Згідно висновку експерта ОСОБА_7 №146/24 від 10.09.2024, вартість матеріального збитку складає 127029,06 грн. та визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ (Сврз) та величини ВТВ за формулою, а.с. 28, тобто вказана сума матеріального збитку вже розрахована із врахуванням вартості відновлювального ремонту, тому суд не може погодитися із розрахунком позивача щодо вартості відновлювального ремонту в розмірі 247270,11 грн.

Вказана сума в розмірі 127029,06 грн. не виходить за межі страхових сум за шкоду заподіяну майну, яка передбачена та покривається Договорами страхування ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ТДВ «СК «КРЕДО», тому виходячи із вартості завданого матеріального збитку в розмірі 127029,06 грн., ТДВ СК «Альфа-Гарант» ТДВ «СК «КРЕДО» повинні сплатити по 63514,53 грн. страхового відшкодування, що відповідає межам страхового ліміту.

Крім того, до матеріалів справи позивачем додано роздруківку про перерахування 31.07.2024 ТДВ "СК "КРЕДО" відшкодування згідно акту 3015364-1, поліс №214635197, без пдв, в розмірі 15645,62 грн. (а.с. 18), тобто різниця між завданою шкодою та сплаченою становить 47868,91 грн. (із розрахунку 63514,53 грн. - 15645,62 грн.).

Доводи представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про неналежність висновку експерта №146/24 від 10.09.2024, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний висновок складений судовим експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність, і відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395, і вимоги якої є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Як вже зазначалось раніше, відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла.

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодивід 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правилстатті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Також на підставі п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Аналізуючи викладені норми права та надані письмові докази, враховуючи, що позивачу була завдана відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шкода в розмірі 127029,06 грн., яка частково виплачена страховиком ПрАТ «СК «КРЕДО» в розмірі 15645,62 грн., та страховиком ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» взагалі не була відшкодована, враховуючи, що виплачена сума страхового відшкодування є недостатньою для повного відшкодування завданої відповідачами шкоди, тому суд вважає, що відповідачі ТДВ СК «КРЕДО», ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» в межах страхової суми, передбаченої умовами Договорів, зобов`язані сплатити позивачу завдану матеріальну шкоду в таких розмірах: ТДВ СК «КРЕДО» в розмірі 47868,91 грн., та ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» в розмірі 63514,53 грн., а тому існують правові підстави для часткового задоволення позову.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до п. п. 3, 5постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності зіст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому обов`язковою умовою для можливості відшкодування моральної шкоди судом має бути доведення у належний процесуальний спосіб фактів настання такої шкоди, протиправності дій, що призвели до неї, а також наявності між цими фактами причинно-наслідкового зв`язку.

Такі правові висновки зазначені у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2021 року у справі № 201/3997/18; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2019 року у справі № 686/20079/18 (провадження № 61-5360св19); постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 .

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27 липня 2004 року по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій та має бути подана письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Судом встановлено, що майно позивача, а саме ТЗ «Мазда» н/з НОМЕР_3 був пошкоджений внаслідок ДТП за участі автомобіля ГАЗ 3110, під керуванням водія ОСОБА_3 та ТЗ «Opel Calibra» р/н НОМЕР_9 , під керуванням водія ОСОБА_2 , у зв`язку із чим ОСОБА_1 було завдано емоційного стресу, дискомфорту, схвильованості та безпорадності, внаслідок ДТП та пошкодження власного майна, а тому існують правові підстави для стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі по 5000 грн. з кожного, що на думку суду є достатнім з урахуванням засад розумності, справедливості та співмірності.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед інших, належать витрати пов`язані з проведенням експертизи та витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано Договір про надання правничої допомоги №1081 від 01.10.2024, укладений між позивачем та адвокатом Щербань В.С, яким сторони погодили вид та вартість послуг, також надано акт № 1 виконаних робіт у досудовому порядку за Договором про надання правової допомоги від 01.10.2024, згідно яких адвокат виконав роботи на суму 8000 грн., та відповідно до платіжної інструкції №9356-1438-2869-8432 від 01.10.2025 адвокат одержав від ОСОБА_1 кошти в сумі 8000 грн. з призначенням платежу: оплата правничої допомоги за догвором 1081 від 01.10.2024 (а.с. 60-62, 63, 64).

Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013).

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивачем документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн., та відповідно до вимог ч.4 ст.137, ч.ч.2,3 ст.141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також відповідно до розміру задоволених вимог, суд вважає необхідним стягнути з кожного відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі по 2000 грн. (з розрахунку 8000 грн./4).

Щодо стягнення понесених позивачем витрат на експертне дослідження слід зазначити наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 133 ЦПК України).

Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 ЦПК України передбачено обов`язок сторін попередньо визначити суми судових витрат. Зокрема, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша цієї статті).

Витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат (стаття 132, КАС України, стаття 123 ГПК України, стаття 133 ЦПК України).

Висновок експерта може бути підготовлений як підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи.

У випадку подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Зокрема, інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і у разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, такий висновок не приймається судом до розгляду (стаття 101 КАС України, стаття 98 ГПК України, стаття 102 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Отже, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі.

Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже, не є такою, що відповідає принципу верховенства права, що викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 712/4126/22 (14-123цс23) від 22.11.2023.

Так, до матералів справи додано висновок №146/24 транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку судового експерта Рейнюка О.В. від 10.09.2024, та рахунок фактуру №154 від 06.08.2024 згідно якого ОСОБА_1 сплатила за послуги експерта в сумі 7000 грн.(а.с. 19-59).

Враховуючи вищевикладені норми права та додані докази, суд приходить до висновку, що з кожного з відповідачів слід стягнути на користь позивача по 1750 грн. витрат за проведення екпертного транспортно-товарознавчого дослідження (з розрахунку 7000/4).

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3527,44 грн., а.с. 8, 9, який сплачений позивачем при зверненні до суду.

Так, як вбачається, звернувшись до суду з позовною вимогою про стягнення страхового відшкодування позивачем було сплачено 2316,24 грн. судового збору, що становить 1 відсоток ціни позову, та виходячи з розміру задоволених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідачів ТДВ СК «КРЕДО», ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь позивача слід стягнути по 1158,12 грн. судового збору з кожного, з розрахунку (2316,24/2).

При цьому, виходячи з того, що позивачем при зверненні до суду було сплачено 1211,20 судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути по 605,60 грн. судового збору з кожного

На підставі ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 22, 23, 999, 1166, 1187, 1188 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 82, 89, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «КРЕДО», Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, відновлювального ремонту та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «КРЕДО» на користь ОСОБА_1 47868,91 грн. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 63514,53 грн. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «КРЕДО», Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 1750 грн. витрат за проведення екпертного транспортно-товарознавчого дослідження з кожного.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «КРЕДО», Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 2000 грн. витрат на правову допомогу з кожного.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «КРЕДО» та Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ», на користь ОСОБА_1 по 1158,12 грн. судового збору з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 605,60 грн. судового збору з кожного.

В іншій частині позову - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 05 червня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , місцепроживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «КРЕДО», , місцезнаходження за адресою: 69068, м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, 34.

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ», , місцезнаходження за адресою: 02100, м. Київ, б-р. Лесі Українки, 26.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_11 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_12 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: