Провадження №2/359/1474/2025
20 травня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Семенюти О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,
за участю прокурора Шмаля В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про витребування земельної ділянки,
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
2. Інформація про рух цивільної справи.
Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 грудня 2024 року (а.с.61) вбачається, що цивільну справу за позовом, пред`явленим в.о. керівника Бориспільської окружної прокуратури, було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 9 січня 2025 року (а.с.66-67) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 13 березня 2025 року (а.с.81) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 20 травня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання (а.с.95), був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності відповідача.
У судовому засіданні прокурор Шмаль В.В. підтримує позов та наполягає на його задоволенні.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Відповідач був у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.74, 89).
Представники Бориспільської РДА Київської області, ДСГП «Ліси України» також не з`явилися у судове засідання, були у встановленому порядку повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.70, 71, 75, 76, 88, 90).
3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
На підставі цього рішення органу місцевого самоврядування за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна. Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №390735496 від 13 серпня 2024 року (а.с.24).
Спірні правовідносини регулюються ЛК України та ЗК України України.
4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
Відповідно до ст.80 ЗК України самостійним суб`єктом права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.
Згідно з ст.84 ЗК України в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Згідно з ст.122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.1 ст.55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.
Згідно з ст.57 ЗК України та ч.1 ст.17 ЛК України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.
Відповідно до ч.2 ст.84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Згідно з ст.5 ЛК України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.
Відповідно до ст.7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
Згідно з ст.8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.
Відповідно до ст.9 ЛК України у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. У комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об`єктів комунальної власності в установленому законом порядку. Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.
За правилом ч.4 ст.18 ЛК України довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з постійними користувачами лісами та органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.
Згідно з ч.5 ст.27 ЛК України Кабінет Міністрів України у сфері лісових відносин передає у власність, надає у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності.
Відповідно до ч.1 ст.149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.
Згідно з п.5 Розділу VІІІ «Прикінцеві положення» ЛК України в редакції, чинній до 16.01.2020 року, до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №183/1617/16, від 23 жовтня 2019 року в справі №488/402/16-ц, Верховний Суд в постанові від 30 січня 2018 року в справі №707/2192/15-ц, від 13 червня 2018 року в справі №278/1735/15-ц планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. При вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки у користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п.5 Розділу VІІІ «Прикінцеві положення» ЛК України.
Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно з ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним
Згідно з п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Таким чином, спірна земельна ділянка в силу положень ст.ст.55, 57, 84 ЗК України, ст.5 ЛК України відносилась до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалась для ведення лісового господарства в порядку, визначеному ЛК України. Рішення Вишеньківської сільської ради №1332-37-VІІ від 22 червня 2018 року прийнято з порушенням норм земельного та лісового господарства, оскільки землі лісогосподарського призначення не можуть передаватись у користування для інших потреб без їх вилучення у постійних користувачів. При цьому розмежування повноважень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування по розпорядженню землями державного та комунальної власності визначено ст.118, 122, 123, 124 ЗК України. Кабінет Міністрів України вилучає, зокрема, земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні ліси для не лісогосподарських потреб. Ці обставини свідчать про те, що питання надання у приватну власність земельної ділянки лісогосподарського призначення не відносилось до повноважень Вишеньківської сільської ради. Припинення права користування землями державного лісового фонду, а також зміна цільового призначення земельної ділянки було здійснено вказаним органом місцевого самоврядування з перевищенням повноважень, передбачених ч.1 ст.122, ч.3 ст.149 ЗК України.
6. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що Київська обласна прокуратура сплатила судовий збір в розмірі 3028 гривень 00 копійок за пред`явлення позову та в розмірі 1514 гривень 00 копійок за подання заяви про забезпечення позову, а всього в загальному розмірі 4542 гривень 00 копійок. Ці обставини підтверджуються платіжними інструкціями №3149 від 25 жовтня 2024 року (а.с.23) та №567 від 4 березня 2025 року (а.с.6 провадження №2-з/359/43/2025). Пред`явлений позов задоволений в повному обсязі.
З огляду на це суд висновує про те, що з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 4542 гривень 00 копійок.
Керуючись п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ст.ст.280-281 ЦПК України, суд,
Позов заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про витребування земельної ділянки задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури витрати на оплату судового збору в розмірі 4542 гривень 00 копійок.
Повний текст заочного рішення суду складений 2 червня 2025 року.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Бориспільського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Суддя: О.Ю. Семенюта