ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1294/19

Провадження № 22-ц/820/873/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю сторін та їх представників,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2025 року, суддя Лазаренко А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування з чужого незаконного володіння належного йому майна, загальною вартістю 1981000 грн., а саме: бума (подаючого) з гідробортом, гідронасосом, електричним двигуном; транспортера вологої сировини з електричним двигуном; іскрогасника; барабана сушильного колісного, резинового ходу з приводом та електричним двигуном; труби аеродинамічної; циклона активного з електричним двигуном 18,5 кВт; дозуючого шлюзу з електричним двигуном; подрібнювача ДКУ з електричним двигуном 30 кВт; накопичувального бункера готової сировини з транспортером із електричним двигуном; малого циклона аспірації охолоджувача з електричними двигунами, шлюзовими затворами; дозуючого шнека з електричним двигуном №1; дозуючого шнека з електричним двигуном №2; змішувача сировини з електричним двигуном; норію охолоджувача; охолоджувача паливної гранули з просіювачем; деревоподрібнюючої машини для деревини МРН 30 з електричним двигуном 92 кВт; прес-гранулятора 1 т/год. (в тому числі матриця, консоль, ролики) з електричними двигунами 55 кВт/год. без пульта керування в кількості 2 штук; пульта керування сушкою; пульта керування гранулятором №1; пульта керування гранулятором №2; конденсаторної установки 270 кВАр; комплекту кабелів; пульту плавного запуску МРН 30, електричного двигуна 92 кВт; дробарки роторно-молоткової ДРМ-2 55 кВт/3000 об./хв. та пульту керування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з квітня 2015 року по лютий 2018 року ним було придбано у декількох господарюючих суб`єктів обладнання для лінії по виготовленню твердого палива, яке було поставлене та змонтоване по АДРЕСА_1 . Загальна вартість придбаного позивачем обладнання складає 1981000 грн.

Будучи власником обладнання та маючи намір разом із ОСОБА_2 здійснювати спільну діяльність з виробництва палива для твердопаливних котлів, усе вказане майно він розмістив у виробничому приміщенні по АДРЕСА_1 , яке також є місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «Летліс», засновником якого є ОСОБА_2 .

Право власності на вказане приміщення, як і на земельну ділянку, на якій воно розташоване, зареєстровано за дружиною ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

На даний час відповідачі відмовляються від спільної діяльності, фактично привласнили його майно, використовують його у власних інтересах, виготовляють продукцію за допомогою цього обладнання, реалізовують її та привласнюють собі прибутки від його реалізації.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд звернув увагу на відсутність у справі доказів на підтвердження обставин щодо оплати позивачем спірного майна, його розміщення та перебування спірного майна на території виробничої бази, власником якої є відповідач ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Зазначив також, що оскільки на спірному майні відсутні ідентифікуючі ознаки, зокрема, заводські таблички, номери агрегатів у договорах купівлі-продажу та накладних, тому неможливо встановити факт того, що позивач є власником обладнання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

На обґрунтування скарги позивач вказав на необґрунтованість висновків суду щодо відсутності доказів на підтвердження обставин щодо придбання ним спірного майна у відповідних контрагентів, оскільки придбання такого майна підтверджено належними доказами. Факт постачання та монтажу належного йому обладнання за адресою юридичної особи ОСОБА_2 також підтверджено, зокрема, первинними бухгалтерськими документами. Посилання суду на відсутність у даних договорах підпису відповідачів чи їх представників є безпідставним, позаяк підписантами у відповідних документах є він, як особа, яка придбала майно, та особи, які продали йому це майно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказали, що позивачем не доведено виконання умов договорів за якими позивачем було набуте спірне майно, крім того позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що спірне майно фактично знаходиться у відповідачів.

В суді позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили, підтримали рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, з урахуванням змісту позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 01 квітня 2015 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу №001. Згідно з доданою до договору специфікацією предметом поставки є: бум (подаючий) з гідробортом, гідронасосом, електричним двигуном; транспортер вологої сировини з електричним двигуном; іскрогасник; барабан сушильний колісний; резиновий хід з приводом і електричним двигуном; труба аеродинамічна; циклон активний з електричним двигуном 18,5 кВт; дозуючий шлюз з електричним двигуном; подрібнювач ДКУ з електричним двигуном 30 кВт; накопичувальний бункер готової сировини з транспортером і електричним двигуном; малі циклони аспірації охолоджувача з електричним двигунами, шлюзовими затворами (4 штуки); дозуючий шнек з електричним двигуном №1; дозуючий шнек з електричним двигуном №2; змішувач сировини з електричним двигуном (2 штуки); норія охолоджувача (2 штуки); охолоджувач паливної гранули з просіювачем.

Згідно з товарними чеками вартість спірного майна наступна:

від 09 липня 2015 року, вартість бума (подаючий) з гідробортом, гідронасосом, електричним двигуном становить - 128000 грн.;

від 10 липня 2015 року, вартість іскрогасника становить - 20000 грн., циклону активного з електричним двигуном 18,5 кВт становить - 105000 грн., всього на суму - 125000 грн.;

від 07 серпня 2015 року, вартість дозуючого шлюзу з електричним двигуном визначена у 25000 грн., накопичувального бункеру готової сировини з транспортером і електричним двигуном - 120000 грн., всього на суму - 145000 грн.;

від 10 жовтня 2015 року, вартість охолоджувачу паливної гранули з просіювачем - 100000 грн., транспортеру вологої сировини з електричним двигуном - 30000 грн., всього на суму - 130000 грн.;

від 12 листопада 2015 року, вартість малих циклонів аспірації охолоджувача з електричним двигунами, шлюзовими затворами (1 штука - 21000) - 84000 грн., норії охолоджувача (1 штука - 30000 грн.) - 60000 грн., всього на суму - 144000 грн.;

від 16 грудня 2015 року, вартість дозуючого шнеку з електричним двигуном №1 - 17000 грн., дозуючого шнеку з електричним двигуном №2 - 19000 грн., труби аеродинамічної - 8000 грн., двох змішувачів сировини з електричним двигуном (1 штука - 12000 грн.) - 24000 грн., подрібнювача ДКУ з ел. двигуном 30 кВт. - 70000 грн., всього на суму - 138000 грн.;

від 18 грудня 2016 року, вартість барабану сушильного колісного, резинового ходу з приводом і електричним двигуном - 140000 грн.

В акті здачі-прийому обладнання від 28 липня 2017 року зазначено, що обладнання згідно з договором купівлі-продажу №001 від 01 квітня 2015 року передано та змонтовано за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний акт підписано ОСОБА_4 та ОСОБА_1

20 червня 2016 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу №002, відповідно до специфікації якого предметом поставки є деревоподрібнююча машина для деревини МРН 30 з ел. двигуном 92 кВт кількістю 1 шт.

Відповідно до видаткової накладної №01-08 від 02 серпня 2016 року ціна деревоподрібнюючої машини для деревини МРН 30 з ел. двигуном 92 кВт. (1 штука) - 200000 грн.

При цьому, згідно з товарними чеками від 07 липня 2016 року, вартість деревоподрібнюючої машини для деревини МРН 30 з ел. двигуном 92 кВт 100000 грн., від 02 серпня 2016 року - 100000 грн.

В акті здачі-прийому обладнання від 25 серпня 2016 року зазначено, що згідно з договором купівлі-продажу №002 від 20 червня 2017 року, деревоподрібнюючу машину для деревини МРН 30 з ел. двигуном 92 кВт передано та змонтовано за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний акт підписано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту видаткової накладної №01-12 від 22 грудня 2016 року, продавець ФОП ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_1 отримав наступний товар: бум (подаючий) з гідробортом, гідронасосом, електричним двигуном - 128000 грн.; транспортер вологої сировини з електричним двигуном - 30000 грн.; іскрогасник - 20000 грн.; барабан сушильний колісний, резиновий хід з приводом і електричним двигуном - 140000 грн.; труба аеродинамічна - 8000 грн.; циклон активний з електричним двигуном 18.5 кВт - 105000 грн.; дозуючий шлюз з електричним двигуном - 25000 грн.; подрібнювач ДКУ з ел. двигуном 30 кВт - 70000 грн.; накопичувальний бункер готової сировини з транспортером і електричним двигуном - 120000 грн.; малі циклони аспірації охолоджувача з електричним двигунами, шлюзовими затворами (1 штука - 21000) - 84000 грн.; дозуючий шнек з електричним двигуном №1 - 17000 грн.; дозуючий шнек з електричним двигуном №2 - 19000 грн.; 2 змішувачі сировини з електричним двигуном (1 штука - 12000 грн.) - 24000 грн.; норія охолоджувача (1 штука - 30000 грн.) - 60000 грн.; охолоджувач паливної гранули з просіювачем - 100000 грн.

02 листопада 2015 року між КП «Ясень» в особі директора Золотухи І.І. та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу обладнання №02/11/2015. Згідно з його специфікацією та видатковою накладною №РН-0000037 від 24 листопада 2015 року, вартість прес-гранулятора 1 т/год. (в т.ч. матриця, консоль, ролики) з електродвигуном 55кВт/год. без пульта керування становить - 220000 грн.

Згідно з квитанціями до прибуткового касового ордеру №89 від 02 листопада 2015 року та №95 від 24 листопада 2015 року, ОСОБА_1 оплатив 100000 грн. та 120000 грн. відповідно.

03 грудня 2015 року між КП «Ясень» в особі директора Золотухи І.І. та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу обладнання №03/12/2015. Згідно із специфікацією до договору поставки обладнання №03/12/2015 від 03 грудня 2015 року та видатковою накладною №РН-0000044 від 17 грудня 2015 року, вартість прес-гранулятора 1 т./год. (в т.ч. матриця, консоль, ролики) з електродвигуном 55 кВт/год. без пульта керування становить - 220000 грн.

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру №98 від 03 грудня 2015 року та №106 від 17 грудня 2015 року, ОСОБА_1 оплатив 100000 та 120000 грн. відповідно.

Згідно з актом здачі-прийому прес-грануляторів по виробництву паливних гранул (пелет) від 21 вересня 2017 року, 2 прес-гранулятори змонтовані і випробувані в роботі за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний акт підписано представником КП «Ясень» та ОСОБА_1

30 березня 2017 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу обладнання №30-03/2017., згідно з умовами якого та видатковою накладною №01-05 від 25 травня 2017 року, предметом договору зазначено пульт керування сушкою вартістю - 51500 грн.; пульт керування гранулятора №1 вартістю - 54350 грн.; пульт керування гранулятора №2 вартістю - 30200 грн.; конденсаторну установку 270 кВАр вартістю - 49400 грн.; комплект кабелів вартістю - 42650 грн., всього на суму - 228100 грн.

Згідно з даними товарних чеків, вартість обкладання наступна:

товарного чеку № 01-04 від 03 квітня 2017 року, вартість пульту керування сушкою - 50000 грн.;

товарного чеку №02-04 від 04 квітня 2017 року, вартість пульту керування гранулятора №1 - 50000 грн.;

товарного чеку №01-05 від 12 травня 2017 року, вартість пульту керування гранулятора №2 - 30200 грн., пульту керування гранулятора №1 - 4350 грн.; пульту керування сушкою - 1500 грн.;

товарного чеку №03-05 від 25 травня 2017 року, вартість конденсаторної установки 270 кВАр - 49400 грн.;

товарного чеку №02-05 від 17 травня 2017 року, вартість комплекту кабелів - 42650 грн.

Згідно з актом здачі-прийому електрообладнання виробничої лінії паливних гранул (пелет) від 29 серпня 2017 року, монтаж пультів керування електрообладнанням та конденсаторної установки виробничої лінії виконаний за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний акт підписано ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1

25 квітня 2018 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу обладнання №25-04-2018, предметом договору є пульт плавного запуску МРН-30, ел.двигун НОМЕР_1 .

Відповідно до видаткової накладної №01-05 від 10 травня 2018 року та товарного чеку №01-04 від 27 квітня 2018 року, вартість пульту плавного запуску МРН-30, ел.двигун 92 кВт - 42500 грн.

Згідно з актом здачі-прийому електрообладнання виробничої лінії паливних гранул (пелет) від 15 травня 2018 року, монтаж пульта плавного запуску МРН-30, ел.двигун ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконаний за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний акт підписано ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1

16 лютого 2018 року між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу обладнання №4, предметом якого є дробарка роторно-молоткова ДРМ-255 кВт/3000 об./хв. та пульт керування.

Згідно з видатковою накладною №4 від 05 березня 2018 року, вартість дробарки роторно-молоткової ДРМ-255 кВт/3000 об./хв. становить - 114000 грн., пульт керування - 6400 грн., всього - 120400 грн.

Відповідно до товарних чеків №01-02 від 16 лютого 2018 року, №02-02 від 01 березня 2018 року вартість дробарки роторно-молоткової ДРМ-255 кВт/3000 об./хв. складає - 48160 грн., 40000 грн., №03-02 від 05 березня 2018 року, вартість дробарки роторно-молоткової ДРМ-255 кВт/3000 об./хв. - 25840 грн., пульту керування - 6400 грн.

В акті прийому-передачі від 05 березня 2018 року зафіксовано, що обладнання згідно з договором №4 від 16 лютого 2018 року, а саме, дробарка роторно-молоткова ДРМ-255 кВт/3000 об./хв. та пульт керування, передані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний акт підписано ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Відповідно до товарно-транспортних накладних №13 від 16 грудня 2015 року, №18 від 21 квітня 2016 року, №21 від 02 серпня 2016 року, автомобільний перевізник ПП «Еверест», від ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_1 здійснив вантажні перевезення на адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстром прав власності на нерухоме майно №183698328 від 04 жовтня 2019 року, власником виробничої бази та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 . Вказане приміщення також є місцезнаходженням юридичної особи ТОВ «Летліс», єдиним засновником якого є ОСОБА_2 .

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном, з підстав, передбачених ст. 387 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц (провадження №14-181цс18) зазначено, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння; визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду; враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений.

У випадку позбавлення власника володіння рухомим майном таке введення полягає або у добровільній передачі власнику його майна особою, яка незаконно володіє даним майном або у примусовому вилученні у такої особи майна з послідуючою передачею майна його власнику.

Предметом доказування у справі про витребування майна з чужого незаконного володіння є: факти, що підтверджують право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння власника (титульного володільця), наявність майна в натурі у особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, і відсутність у такої особи правових підстав для володіння майном.

Можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №925/1351/19.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) «де факто» - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «де юре» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, зокрема, укладення відповідного договору. Такий договір може укладатися як усно, так і письмово. Якщо власник майна передає іншій особі у володіння певне майно добровільно, проте без відповідного письмового оформлення договірних відносин (за винятком випадків, коли законом встановлена обов`язкова письмова форма такого правочину), то за загальним правилом вважається, що власник правомірно передав майно у володіння іншої особи.

Під неправомірним заволодінням потрібно розуміти заволодіння особою чужим майном усупереч волі його власника. Умовою, яка визначає відмінність між правомірним та неправомірним володінням особою майном, є наявність відповідної волі власника на передання володіння таким майном іншій особі.

Відсутність договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків. Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема, добросовісно. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви таких обов`язків та недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і не можуть бути визначені у вичерпний спосіб (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі №688/2908/16-ц (п.п. 37, 38), від 06.07.2022 року у справі №914/2618/16 (п. 52), від 20 липня 2022 року у справі №923/196/20(п. 40)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі №662/397/15-ц (провадження №14-20цс21) наголошено на тому, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип jura novit curia (суд знає закони), який полягає в тому, що суд знає право; суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus ). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки: «При вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець посилається саме на норму права, що є значно конкретизованим, а ніж закон. Більш того, виходячи з положень ЦПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах. Тому, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом jura novit curia неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини».

Предметом регулювання гл. 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення гл. 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень гл. 83 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

За змістом положень ст. 1214 ЦК України особа, яка безпідставно набула майно або зберегла його у себе, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна. Під доходом у даному випадку розуміються гроші або матеріальні цінності, одержувані вказаною особою внаслідок якої-небудь діяльності (виробничої, комерційної, посередницької тощо). При цьому слід враховувати реально отримані або можливі доходи, починаючи з моменту, коли боржник довідався або міг довідатися, що володіє майном без достатньої правової підстави.

Як вбачається з матеріалів цієї справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження обставин щодо перебування чи то утримання спірного майна відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Справа також не містить доказів на підтвердження обставин щодо наявності переддоговірних відносин між сторонами щодо поставки відповідачам спірного обладнання чи то спільного його використання.

Позивач обґрунтував позов фактичною відсутністю договірних відносин між ним та відповідачами, яким, як він стверджує, було передано спірне майно у володіння з метою провадження подальшої спільної господарської діяльності.

ОСОБА_1 , зазначаючи про те, що поставка та монтаж спірного майна, яке є обладнанням для виробництва палива для твердопаливних котлів, відбулася за адресою ТОВ «Летліс», що по АДРЕСА_1 , в той же час вимог до вказаної юридичної особи не пред`явив. Сама лише поставка спірного обладнання за вищевказаною адресою про що ствердив позивач, не свідчить про фактичне незаконне заволодіння вказаним майном ТОВ «Летліс» чи то відповідачами.

У позовній заяві ОСОБА_1 не навів обґрунтування та не надав доказів на підтвердження обставин щодо фактичного незаконного утримання спірного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як вбачається зі змісту доводів позовної заяви та апеляційної скарги, позивач вказував на те, що сам добровільно та свідомо здійснив поставку та монтаж належного йому обладнання у приміщенні, яке йому не належить та до якого у нього завідомо був відсутній доступ. Однак ця обставина, сама по собі, не доводить незаконності дій власника відповідного приміщення по зберіганню такого майна, що виключає можливість регулювання спірних правовідносин ст. 387 ЦК України. Натомість, за наявності відповідних правових підстав, позивач не позбавлений права на звернення до відповідача (відповідачів) з вимогами в порядку ст. 1212 ЦК України.

З урахуванням встановлених вище обставин справи, доводів позовної заяви та

апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 31 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2025 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова