Справа № 212/3398/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу, у складі: головуючого судді - Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Годунової В.Г., за участі представника позивача Грица Ю.Ю., представника відповідача Солод Р.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором

встановив:

В березні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»), через систему «Електронний суд», звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за договором.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 09.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір №5182076, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 16100,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 6037,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти були надані позичальнику шляхом переказу на його картковий рахунок. 13.01.2022 на підставі укладеного договору №13-01/2022-79 ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги до позичальників, в т.ч. за Договором №5182076, на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.01.2023 року на підставі укладеного договору №10-01/2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до позичальників, в т.ч. до відповідача за договором №5182076, на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідач свої обов`язки за вищевказаним Кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 61132,76 грн, з яких: - 11909,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); - 47613,76 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; - 1610,00 грн заборгованість за комісіями.

Також 22.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір №101581443, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитні кошти були надані позичальнику шляхом переказу на його картковий рахунок. 17.01.2022 на підставі укладеного договору №17-01/2022-54 ТОВ «МІЛОАН» відступило право вимоги до позичальників, в т.ч. за Договором №101581443, на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». 10.01.2023 року на підставі укладеного договору №10-01/2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до позичальників, в т.ч. до відповідача за договором №101581443, на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідач свої обов`язки за вищевказаним Кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 23483,60 грн, з яких: - 4584,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); - 17449,60 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; - 1450,00 грн заборгованість за комісіями.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за вищевказаними кредитними договорами у розмірі 84616,36 грн, а також понесені витрати зі сплати судового збору за подачу позову до суду у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн.

Ухвалою суду від 09 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

23 квітня 2025 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 09.07.2021 та 22.08.2021 між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» укладено договори про споживчий кредит №5182076 та №101581443. Даними договорами не передбачено нарахування відсотків після закінчення терміну дії договору. Зазначений у позовній заяві розрахунок заборгованості є невірним, а саме заборгованість за договором №5182076 від 09.07.2021 та за договором №101581443 від 22.08.2021. Також відповідач не погоджується із заявленим розміром витрат позивача на правничу допомогу, вважаючи його завищеним. Просив суд частково задовольнити позовні вимоги.

У відповіді на відзив, яка сформована в системі «Електронний суд» 02 травня 2025 року та надійшла до суду 05 травня 2025 року, представник позивача зазначила, що кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладених договорів. Період нарахування процентів за відсотковою ставкою відповідно до п.1.5.2 Договору, в подальшому у зв?язку із частковою сплатою за договором, було пролонговано дію строку кредитування за ініціативою позичальника, відповідно до умов Договору п.2.3.1.1 та відповідно до вимог п.2.2.1 сплачено комісію за пролонгацію. Проте, в подальшому нарахування процентів було продовжено на підставі п. 1.6 та п.2.3.1.2 Договору, тобто відбулася пролонгація на стандартних умовах, оскільки сплати від позичальника не надходило. Окрім того, твердження відповідача про завищений розмір витрат на правничу допомогу не підтверджується жодними доказами. Просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06 травня 2025 року розгляд справи відкладено за заявою представника позивача.

07 травня 2025 року на адресу суду, через систему «Електронний суд», від представника відповідача адвоката Солод Р.Г., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , надійшла відповідь на відзив, сформована в системі 06 травня 2025 року, в якій вказано, що укладення кредитних договорів 09.07.2021 та 22.08.2021 між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» про споживчий кредит №5182076 та №101581443 визнається відповідачем. Однак, даними договорами не передбачено нарахування відсотків після закінчення терміну дії договору. Зазначений у позовній заяві розрахунок заборгованості є невірним, а саме заборгованість за договором №5182076 від 09.07.2021 та за договором №101581443 від 22.08.2021. Також відповідачем заперечується заборгованість за комісіями. Жодного разу відповідач строк дії договору не продовжував. Просив суд частково задовольнити позовні вимоги.

У додаткових поясненнях у справі, які надійшли до суду 10 травня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Солод Р.Г., через систему «Електронний суд», повторно вказано про те, що зазначений у позовній заяві розрахунок заборгованості є невірним, а саме заборгованість за договором №5182076 від 09.07.2021 та за договором №101581443 від 22.08.2021. Також відповідачем заперечується заборгованість за комісіями. Водночас, представником відповідача у додаткових поясненнях наведений власний розрахунок заборгованості за кредитними договорами, згідно з яким, відповідач погодився на наявність заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 29387,50 грн та визнав витрати на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн, у зв`язку з цим, просив суд частково задовольнити позовні вимоги.

У письмових поясненнях, наданих у справі представником позивача 12 травня 2025 року, через систему «Електронний суд», зазначено, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитних договорів, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, у розмірі заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 29387,50 грн, в іншій частині заперечував в задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви на кредит №5182076, оформленої ОСОБА_1 09.07.2021, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 09.07.2021 було укладено Договір про споживчий кредит №5182076.

Так, згідно з п. 1.1. Договору, кредитодавець зобов?язався на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов?язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов?язків найманого працівника.

Згідно з п. 1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 16100,00 грн.

Кредит надається строком на 30 днів з 09.07.2021 (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 08.08.2021 (п.п. 1.3., 1.4. Договору).

Відповідно до п. 1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту склала 1610,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно з п. 1.5.2., 1.6. Договору, проценти за користування кредитом становлять 6037,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2 Договору визначені умови надання позивачем грошових коштів у кредит Так, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору).

Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору (п. 2.2.1. Договору).

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору (п. 2.2.2. Договору).

Кредитний договір разом з Додатком №1 до нього, що містить Графік платежів за Договором про споживчий кредит №5182076 від 09.07.2021, та Додатком №2 до Договору, що містить Паспорт споживчого кредиту №5182076, був укладений в електронній формі та підписаний електронним підписом відповідача ОСОБА_1 09.07.2021. (а.с. 18-24)

Підписання Кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 09.07.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора L58080 також підтверджується копією Довідки про ідентифікацію клієнта ТОВ «МІЛОАН». (а.с. 41)

Переказ коштів на рахунок відповідача за Кредитним договором №5182076 номер карти: № НОМЕР_1 у сумі 16100,00 грн підтверджується копією Довідки ТОВ ФК «Елаєнс» від 07.02.2025. (а.с. 41 зворот)

В матеріалах справи також містяться відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №5182076, з яких вбачається, що відповідачем здійснювалось часткове погашення кредитної заборгованості. Загальний розмір заборгованість за вказаним Кредитним договором склав 36123,86 грн, з яких: - 11909,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); - 22604,86 грн заборгованість за нарахованими процентами; - 1610,00 грн заборгованість за комісіями. (а.с. 42-43)

На підтвердження позовних вимог в матеріалах справи також міститься копія Правил надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» (в редакції від 13.05.2021 року). (а.с. 24 зворот 28)

13.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №13-01/2022-79, на підставі якого, з урахуванням Реєстру боржників до Договору факторингу від 13.01.2022 року, право вимоги за Кредитним договором №5182076 від 09.07.2021 відносно ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у загальному розмірі 36123,86 грн. (а.с. 56-60, 62)

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за Кредитним договором №5182076, у останнього перед кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», що отримав право грошової вимоги, станом на 10.01.2023 виникла заборгованість у загальному розмірі 61132,76 грн, з яких: - 11909,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); - 22604,86 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; - 25008,90 - нараховані відсотки згідно Кредитного договору ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»; - 1610,00 грн заборгованість за комісіями. (а.с. 47)

10.01.2023 було укладено Договір № 10-01/2023, відповідно до якого, та з урахуванням Реєстру боржників до вказаного Договору факторингу від 10.01.2023, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників, в т.ч. до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором №5182076 у загальному розмірі 61132,76 грн. (а.с. 7, 63-66)

Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором №5182076 від 09.07.2021, у відповідача перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 07.03.2025 наявна заборгованість у загальному розмірі 61132,76 грн, з яких: - 11909,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); - 47613,76 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; - 1610,00 грн заборгованість за комісіями. (а.с. 49)

Також на підставі Анкети-заяви на кредит №101581443, оформленої ОСОБА_1 22.08.2021, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 22.08.2021 укладено Договір про споживчий кредит №101581443.

Так, згідно з п. 1.1. Договору, кредитодавець зобов?язався на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов?язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов?язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов?язків найманого працівника.

Згідно з п. 1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 грн.

Кредит надається строком на 15 днів з 22.08.2021 (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 06.09.2021 (п.п. 1.3., 1.4. Договору).

Відповідно до п. 1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту склала 1450,00 грн, яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово.

Згідно з п. 1.5.2., 1.6. Договору, проценти за користування кредитом становлять 2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2 Договору визначені умови надання позивачем грошових коштів у кредит, так, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору).

Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору (п. 2.2.1. Договору).

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору (п. 2.2.2. Договору).

Кредитний договір разом з Додатком №1 до нього, що містить Графік платежів за Договором про споживчий кредит №101581443 від 22.08.2021, та Додатком №2 до Договору, що містить Паспорт споживчого кредиту №101581443, був укладений в електронній формі та підписаний електронним підписом відповідача ОСОБА_1 22.08.2021. (а.с. 29-35)

Підписання Кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 22.08.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора R15485 також підтверджується копією Довідки про ідентифікацію клієнта ТОВ «МІЛОАН». (а.с. 44)

Переказ коштів на рахунок відповідача за Кредитним договором №101581443 номер карти: № НОМЕР_1 у сумі 5000,00 грн підтверджується копією Довідки ТОВ ФК «Елаєнс» від 12.12.2024. (а.с. 44 зворот)

В матеріалах справи також містяться відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №101581443, з яких вбачається, що відповідачем здійснювалось часткове погашення кредитної заборгованості. Загальна заборгованість за вказаним Кредитним договором склала 14774,00 грн, з яких: - 4584,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); - 8740,00 грн заборгованість за нарахованими процентами; - 1450,00 грн заборгованість за комісіями. (а.с. 45-46)

На підтвердження позовних вимог в матеріалах справи також міститься копія Правил надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» (в редакції від 13.07.2021). (а.с. 36-40)

17.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №17-01/2022-54, на підставі якого, та з урахуванням Реєстру боржників до Договору факторингу від 17.01.2022, право вимоги за Кредитним договором №101581443 від 22.08.2021 відносно ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у загальному розмірі 14774,00 грн. (а.с. 51-55, 61)

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за Кредитним договором №101581443, у останнього перед кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», що отримав право грошової вимоги, станом на 10.01.2023 виникла заборгованість у загальному розмірі 23483,60 грн, з яких: - 4584,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); - 8740,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 8709,60 нараховані відсотки ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» згідно Кредитного договору; - 1450,00 грн заборгованість за комісіями. (а.с. 48)

10.01.2023 було укладено Договір № 10-01/2023, відповідно до якого, та з урахуванням Реєстру боржників до вказаного Договору факторингу від 10.01.2023, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників, в т.ч. до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором №101581443 у загальному розмірі 23483,60 грн. (а.с. 8, 63-66)

Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором №101581443 від 22.08.2021, у відповідача перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 07.03.2025 наявна заборгованість у загальному розмірі 23483,60 грн, з яких: - 4584,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); - 17449,60 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; - 1450,00 грн заборгованість за комісіями. (а.с. 50)

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.

У справі встановлено, що для підписання кредитних договорів ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ч.ч. 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

Отже, договори про надання фінансового кредиту підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Окрім того, в наданих до суду відзиві на позовну заяву, письмових поясненнях, відповідач та його представник факт укладення кредитних договорів №5182076 від 09.07.2021 та №101581443 від 22.08.2021 з первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН», наявність заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом визнали, однак заперечували щодо розміру нарахованої заборгованості.

Отже, судом встановлено, що сторонами у справі укладено кредитні договори, за умовами яких відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту чи відсотків матеріали справи не містять.

Посилання відповідача та його представника на те, що позивачем неправомірно було здійснено нарахування заборгованості за процентами поза строком кредитування, тобто протягом строку, який перевищує строк дії кредитних договорів (30 днів для Кредитного договору №5182076 та 15 днів для Кредитного договору №101581443), не приймаються судом до уваги, оскільки у пункті 2.2.3. вказаних договорів зазначено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена у пункті 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків коли за умовами визначена в пункті 1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного пункті 1.3., запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну ставку, встановлену в пункті 1.6. Договору. Якщо визначена в пункті 1.5.2. процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних умовах згідно пункту 2.3.1.2. продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно пункту 1.6. Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.

Відповідно до пункту 1.6. договорів про споживчий кредит, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно з пунктом 2.3.1.2 кредитних договорів, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Зазначеним пунктом також передбачено, що користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Так, на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами.

Отже, умовами договорів про споживчий кредит №5182076 від 09.07.2021 та №101581443 від 22.08.2021 сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.

Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.

Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013року № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.

У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами.

Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20).

Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Застосовуючи аналогію, суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами за кредитними договорами №5182076 від 09.07.2021 та №101581443 від 22.08.2021 в загальному розмірі 65063,36 грн не є співрозмірною сумі наданих кредитів: 16100,00 грн та 5000,00 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Отже, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) за вищевказаним кредитним договором №5182076 від 09.07.2021 у розмірі 11909,00 грн та кредитним договором №101581443 від 22.08.2021 у розмірі 4584,00 грн, а всього 16493,00 грн.

Водночас, суд враховує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а тому приходить до висновку про те, що необхідно зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів, стягнувши з відповідача заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитним коштами за кредитним договором №5182076 від 09.07.2021 у розмірі 16100,00 грн та кредитним договором №101581443 від 22.08.2021 у розмірі 5000,00 грн, а всього 21100,00 грн.

Також суд відхиляє доводи представника відповідача про неправомірність нарахування заборгованості за комісіями, нарахованими за умовами кредитних договорів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісіями за кредитним договором №5182076 від 09.07.2021 у розмірі 1610,00 грн та за кредитним договором №101581443 від 22.08.2021 у розмірі 1450,00 грн, а всього є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до відповідача ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у сумі 16493,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами у сумі 21100,00 грн, заборгованість за комісіями у сумі 3060,00 грн, а всього 40653,00 грн, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити, що понесені позивачем витрат на правничу допомогу підтверджуються: - Договором про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року (з Додатком «прайс-лист»), укладеним між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»; - заявкою на надання юридичної допомоги №422 від 01.02.2025; - витягом з Акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025, у якому сторони погодили надання наступних правових послуг АО «Лігал Ассістанс» для ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» стосовно боржника за договором №5182076, 101581443 ОСОБА_1 : надання усної консультації з вивченням документів 4000,00 грн, складання позовної заяви 12000,00 грн. (а.с. 13-17)

Водночас, суд, враховуючи клопотання відповідача та його представника, викладені у відзиві на позов та письмових поясненнях, щодо зменшення заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, а також часткове задоволення позовних вимог та зменшення суми заборгованості відповідача по кредитам, приходить до висновку про необхідність пропорційного зменшення витрат на правову допомогу до 7687,02 грн. Саме такий розмір витрат буде об`ктивним та співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

Також за положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу позову у розмірі 1163,81 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 509, 526, 610, 625-628, 634, 1046, 1048, 1049 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договорами №5182076 від 09.07.2021 року, №101581443 від 22.08.2021 у загальному розмірі 40653,00 грн (сорок тисяч шістсот п`ятдесят три гривні 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7687,02 (сім тисяч шістсот вісімдесят сім гривень 02 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1163,81 грн (одна тисяча сто шістдесят три гривні 81 копійка).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 04 червня 2025 року.

Суддя: О. Н. Борис