КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/707/2025
Справа № 759/9966/22
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Кашперської Т.Ц.,
суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря Діденка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства «Телеканал Інтер» про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» на рішення Святошинського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Твердохліб Ю.О. в м. Київ 16 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «А-95», ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Телеканал Інтер», Товариства з обмеженою відповідальністю «Національні інформаційні системи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерактивний маркетинг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія», Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛМ Новини» про спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації,
У серпні 2022 року позивач ТОВ ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» звернувся до суду із даним позовом.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року в позові відмовлено.

Позивач ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов та покласти на відповідачів судові витрати.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року залишено без змін.

27 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» відповідач ПрАТ «Телеканал Інтер» подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, за змістом якої, заявником було зазначено про намір стягнення витрат на професійну правничу допомогу під час надання відзиву на апеляційну скаргу та під час розгляду справи судом, та надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. На виконання умов договору про надання правової допомоги № 26/12-24-С від 26 грудня 2024 року в рамках розгляду справи № 759/9966/22 в суді апеляційної інстанції Адвокатським об`єднанням «Анкіл» відповідачу ПрАТ «Телеканал Інтер» було надано правову/правничу допомогу, а саме: підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року - 6000 грн., участь у судових засіданнях в апеляційній інстанції 4000 грн., а всього на загальну суму 10000 грн. Надання правової допомоги ПрАТ «Телеканал Інтер» підтверджується договірними відносинами адвоката з замовником (ПрАТ «Телеканал Інтер»), підготовкою та поданням відзиву в інтересах ПрАТ «Телеканал Інтер» на апеляційну скаргу ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», що підтверджується матеріалами справи, а також участю адвоката Скрипника Р.В. в засіданнях у Київському апеляційному суді 19 березня 2025 року та 23 квітня 2025 року під час розгляду апеляційної скарги ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР».

Посилаючись на ст. 133, 137, 141 ЦПК України, просив стягнути з ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» на користь ПрАТ «Телеканал Інтер» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Позивачем ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» було направлено заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому позивач просив відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що до своєї заяви ПрАТ «Телеканал Інтер» додає лише договір про надання правової допомоги, а інші докази на понесення витрат на правову допомогу (доручення, акти виконаних робіт тощо) не надаються.

Посилався на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20 вересня 2020 року, п. 48 постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» про те, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Посилався на практику ЄСПЛ про те, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, і що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Звертав увагу на позицію Верховного Суду в справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Наголошував, що жодного розрахунку чи документу, що підтверджує оплату послуг, відповідачем ПрАТ «Телеканал Інтер» не надано.

Посилаючись на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду в справі № 905/1795/18, № 922/2685/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, вважав, що розмір витрат 10000 грн. на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не обґрунтований належним чином та є завищеним.

Наводив для порівняння ціни на юридичні послуги юридичної компанії «Микола Дем`яненко та партнери», що викладені в мережі Інтернет за посиланням https://dilaw.com.ua/price, та адвокатського об`єднання Альва Прайвесі в мережі Інтернет за посиланням https://alvaprivacy.ua/ua//tsini, посилався на судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, а також, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В той же час, заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. не є розумними та реальними.

Вказував, що обсяг виконаної роботи не обґрунтований належним чином, оскільки всупереч ч. 3 ст. 137 ЦПК України ПрАТ «Телеканал Інтер» не повідомлено про час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, не обґрунтовано наявність публічного інтересу до справи, з урахуванням чого суд має визначити співмірність витрат на правничу допомогу.

В судове засідання 02 червня 2025 року з`явився представник позивача ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», який заперечував проти задоволення заяви.

Представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «Консалтингова група А-95» - адвокат Кравець Р.Ю. подав клопотання про розгляд заяви без участі зазначених відповідачів та їх представника.

Представник відповідачів ТОВ «СЛМ Новини» та ТОВ «МК ТРК (ICTV)» Січкаренко А.О. подала клопотання про розгляд заяви без участі зазначених відповідачів.

Відповідачі ПрАТ «Телеканал Інтер», ТОВ «Інтерактивний маркетинг» в судове засідання представника не направили, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені шляхом направлення судової повістки-повідомлення до електронного кабінету.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

02 червня 2025 року через систему «Електронний Суд» надійшло клопотання від ПрАТ «Телеканал Інтер» про долучення доказів, а саме акту виконаних робіт, яким підтверджено зокрема обсяг та вартість послуг (робіт), виконаних адвокатом у зв`язку з наданням правової допомоги відповідачу ПрАТ «Телеканал Інтер» під час підготовки та розгляду апеляційної скарги ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР». Вказаний доказ не міг бути поданий раніше, оскільки вказані послуги відповідачем ПрАТ «Телеканал Інтер» прийняті згідно акту 27 травня 2025 року, тобто після подання заяви про ухвалення додаткового рішення і об`єктивно вказаний доказ не існував на момент звернення до суду з відповідною заявою. На підставі вищевикладеного просив поновити строк на подання доказу - акту виконаних робіт від 27 травня 2025 року та врахувати його під час розгляду по суті заяви про ухвалення додаткового рішення.

Вирішуючи дане клопотання, апеляційний суд виходив із того, що частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, оскільки наданий ПрАТ «Телеканал Інтер» доказ подано з пропуском строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідачем не зазначено обставин, які унеможливлювали подання цього доказу в передбачені законом строки, а також у заяві про ухвалення додаткового рішення не було зазначено про неможливість подання цього доказу разом із заявою, клопотання про долучення доказу було залишено без задоволення як необґрунтоване.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення по суті, апеляційний суд виходить із наступного.

Питання про судові витрати, понесені відповідачем ПрАТ «Телеканал Інтер» на правничу допомогу, апеляційним судом в постанові від 23 квітня 2025 року не вирішувалось.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічні правові висновки викладені в додатковій постанові Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та зазначено, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20 зазначено, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Із матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Телеканал Інтер» звернуто увагу, що ПрАТ «Телеканал Інтер`у відповідності до ст. 15 ЦПК України звернувся по правничу допомогу, в зв`язку з чим ним було і будуть понесені відповідні витрат. До витрат, які відповідач поніс/може понести у зв`язку з розглядом справи, відносяться витрати, пов`язані із сплатою винагороди за надання професійної правничої допомоги адвоката, які на момент подачі відзиву з розрахунку подальшої участі в засіданнях по справі, в яких прийме участь адвокат у інтересах відповідача, можуть скласти 10000 грн., про що надані докази суду з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України (а. с. 125 т. 6).

До відзиву на апеляційну скаргу ПрАТ «Телеканал Інтер» надано попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, згідно яких розмір судових витрат відповідача за подання та розгляд апеляції становить 10000 грн., які складаються з підготовки відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2024 року - 6000 грн., 3 години витраченого часу; підготовка та участь у судовому засіданні в апеляційній інстанції (із розрахунку одне засідання) - 4000 грн., 2 години (а. с. 128 т. 6 зворот).

До відзиву на апеляційну скаргу ПрАТ «Телеканал Інтер» також надано копію договору № 26/12/2024-С про надання правової допомоги від 26 грудня 2024 року, укладеного з АО «Анкіл», згідно п. 4 якого, розрахунки між сторонами здійснюються на підставі додаткових угод, що підписуються сторонами додатково; надання адвокатом правової допомоги підтверджується актом про надання відповідних послуг.

До заяви про ухвалення додаткового рішення повторно надано копію договору № 26/12/2024-С про надання правової допомоги від 26 грудня 2024 року, укладеного з АО «Анкіл».

Разом із тим, всупереч ч. 2 ст. 137 ЦПК України ПрАТ «Телеканал Інтер» не надано додаткових угод, якими відповідно до п. 4 договору № 26/12/2024-С про надання правової допомоги від 26 грудня 2024 року мають визначатися розрахунки між сторонами, а також актів про надання відповідних послуг.

В постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі № 922/1163/18 викладено правовий висновок, згідно якого відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічні висновки підтримувалися Верховним Судом в подальшому, зокрема в постанові від 23 березня 2023 року в справі № 824/118/22 (провадження № 61-1261ав23).

Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2018 року № 910/23210/17 зазначив, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і вимогам процесуального кодексу. Відповідно до ст. 632 ЦК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна з умов договору при його укладенні. Відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду та іншій стороні спору можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відтак, виявляється неможливим встановити будь-які умови про порядок визначення вартості та оплати наданих послуг за ведення відповідної судової справи (почасова оплата, фіксована сума тощо), а також домовленість сторін щодо вартості надання окремих послуг, крім того, відсутнє документальне підтвердження надання правової допомоги (детальний опис виконаних доручень клієнта, акт прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо).

Таким чином, відповідність розрахунку понесення витрат на правничу допомогу ПрАТ «Телеканал Інтер» умовам договору про надання правничої допомоги, а також їх фактичне понесення відповідачем є недоведеними.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд приходить до висновку, що заява ПрАТ «Телеканал Інтер» не знайшла своє підтвердження під час її розгляду, є необґрунтованою, а отже задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270, 381, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Заяву Приватного акціонерного товариства «Телеканал Інтер» про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 05 червня 2025 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.