Справа № 369/9806/23
Провадження № 2-о/369/37/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Лисяк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку окремого провадження цивільну справу № 369/9806/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 року заявник звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 28.06.2023 року провадження в справі було відкрито в порядку окремого провадження із призначенням судового засідання.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 2240 від 21.11.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/9806/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 21.11.2024 року вказану справу передано на розгляд судді Янченку А.В.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від 26.11.2024 року справу № 369/9806/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про встановлення факту родинних відносин, прийнято до провадження судді.

У судове засідання 03.06.2025 року заявник ОСОБА_1 повторно не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином і від неї не надходила заява про розгляд справи за її відсутності. Причина неявки суду не відома.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 9 ЦПК України ухвали суду проголошуються негайно після їх постановлення за правилами проголошення рішень суду.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що систематична неявка до суду є зловживанням процесуальним правом з боку сторони заявника.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи заявник ОСОБА_1 неодноразово викликалася судом, однак двічі не з`явилася у призначені судом судові засідання.

Заявнику 26.11.2024 року було відправлено копію ухвали Києво-Святошинського районного суду про прийняття справи до провадження та призначення розгляду справи на 26.02.2025 року на 09:00 год.

На адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов конверт з повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого) у цивільній справі 369/9806/23 відповідно до якого, поштове відправлення з ухвалою суду від 26.11.2024 року про прийняття справи до провадження та призначення розгляду справи на 26.02.2025 року на 09:00 год. повернуто до суду зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

На адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов конверт з повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого) у цивільній справі 369/9806/23 відповідно до якого, Судова повістка про виклик до суду на засідання призначене на 03.06.2025 року на 09:00 год. повернуто до суду зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Окрім того, відповідно до довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» судова повістка про виклик до суду на 26.02.2025 року на 09:00 год. у справі № 369/9806/23 від 26.11.2024 року доставлено заявнику ОСОБА_1 26.11.2024 року на номер телефону НОМЕР_1 , зазначений нею у заяві про встановлення факту родинних відносин, як засіб комунікації.

Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» судова повістка про виклик до суду на 03.06.2025 року на 09:00 год. у справі № 369/9806/23 від 05.03.2025 року доставлено заявнику ОСОБА_1 05.03.2025 року на номер телефону НОМЕР_1 , зазначений нею у заяві про встановлення факту родинних відносин, як засіб комунікації.

Належність повідомлення судом заявника про час та місце розгляду справи підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Про судові засідання заявник була повідомлений завчасно. Жодних заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, повідомлення причини неявки ні в паперовому вигляді, ні електронною поштою до суду не надходило. Також не містить матеріали справи заяв про розгляд справи за відсутності заявника.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відтак, оскільки заявник ОСОБА_1 у заяві про встановлення факту родинних відносин вказала її номер телефону НОМЕР_1 , тим вона самостійно визначила засіб зв`язку з нею, тому суд доходить висновку, що повістки про виклик до суду вважаються врученими заявнику також через засоби мобільного зв`язку в смс форматі.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду № 759/14068/19 від 30 листопада 2022 року, Верховний Суд виходить із того, якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Верховний Суд в ухвалі від 17 листопада 2022 року у справі №560/5541/20 зазначив, що суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними. Якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Єврорпейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відтак, заявник, вказавши у заяві свій номер мобільного телефону погодилась та принаймні не заперечувала, щоб такий засіб комунікації використовувався судом, що в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і Віола проти Італії».

Наведене свідчить про недобросовісність здійснення заявником своїх процесуальних прав.

Слід звернути увагу, що такі дії порушують права інших учасників розгляду справи, які добросовісно виконують покладений процесуальним законом обов`язок щодо явки до зали суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що заявник, який належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, повторно не з`явився до суду, не підтримавши вимоги в судовому засіданні, із заявами про розгляд справи за його відсутності не звертався, його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, що є підставою для залишення заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про встановлення факту родинних відносин, без розгляду.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 268 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області про встановлення факту родинних відносин, - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику положення ч. 2 ст. 257 ЦПК України про те, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано: 04.06.2025 року.

Суддя: А.В. Янченко