Провадження № 2-п/201/13/2025
УХВАЛА

про залишення заяви без задоволення

28 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С., за участі секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025 по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заочним рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2025 частково задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.10.2015 у розмірі 109 259, 02 грн., а також судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.

26.03.2025 відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення суду від 12.03.2025, в якій просить суд скасувати рішення суду і призначити справу до розгляду (а.с. 57-59, т. 4).

В обґрунтування вимог заяви зазначає, що не була належним чином проінформована про судовий розгляд справи, що позбавило її можливості надати заперечення та докази щодо її фінансової ситуації. Про наявність заочного рішення дізналась із застосунку «ДІЯ». Причинами несвоєчасного виконання кредитних зобов`язань є те, що у 2023 році вона втратила два стабільні бізнеси, розлучилася, що призвело до повної втрати доходів. Завжди підтримувала зв`язок з представниками АТ КБ «ПриватБанк» і за можливості перераховувала кошти на погашення боргу. У листопаді та грудні 2023 року з нарахованих на дітей аліментів також частково погашала борг. У зв`язку зі скрутним становищем та наявністю інших кредитних зобов`язань позбавлена можливості сплачувати кредитну заборгованість.

09.04.2025 представником позивача АТ КБ «ПриватБанк» Тереняк В.І. (діє на підставі довіреності № 15463-К-Н-О від 30.10.2024, а.с. 68, т. 4) подані заперечення на заяву, які обґрунтовані тим, що відповідачкою не надано належних доказів не укладання кредитного договору, а також доказів, які б підтверджували факт виконання зобов`язань за договором. Всі твердження відповідачки в заяві вважає надуманими, повністю спростовуються доказами по справі та не впливають на зміст ухваленого рішення. Доказів скрутного матеріального становища, відповідачкою також не надано. Також зауважує, що згідно виписки по рахунку, відповідачка до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом. Що свідчить проте, що вона знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором.

На підставі викладеного, просила заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення (а.с. 66-67, т. 4).

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день, місце та час повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 201/13040/24 та перевіривши доводи викладені в заяві про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 2 ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, за змістом указаного вище положення закону підставами для скасування заочного рішення суду є одночасна наявність обставин поважності неявки в судове засідання відповідача та наявності істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача.

Водночас, з`ясування причин неявки відповідача в судове засідання не може бути безумовною підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, що можуть мати наслідком до ухвалення судового рішення протилежного заочному повністю або частково чи до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність наведених вище обставин повинна бути в їх сукупності, оскільки за відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Судом, відповідно до вимог частин 6, 8 ст. 187 ЦПК України було встановлено через орган реєстрації місце проживання відповідача, про що свідчить відповідь № 852955 від 18.10.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 53-54, т. 3).

Саме на встановлену судом адресу, здійснювалися направлення відповідачці ухвала про відкриття провадження у справі та судові повістки та саме заочне рішення.

Поміж іншим, безпосередньо в заяві про перегляд заочного рішення, відповідачка ствердила, що користується застосунком «ДІЯ», через який і отримала заочне рішення, що поза розумним сумнівом дає підстави вважати, що ОСОБА_1 через застосунок «ДІЯ» отримувала і судові повістки про виклик до суду, оскільки їх надсилання через цей застосунок передувало надсиланню самих судових рішень ще від 28.12.2021 за повідомленням ДСА.

При цьому, абзацами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів передбачено», що додатковим способом інформування про суд, який розглядає справу, сторони спору та предмет позову, місце, дату і час судового засідання, може бути надання інформації з використанням Єдиного державного веб порталу електронних послуг, у тому числі з використанням мобільного застосунку порталу Дія. Програмними засобами Єдиного державного веб порталу електронних послуг, у тому числі мобільного застосунку порталу Дія, може бути також забезпечено додаткове інформування сторін спору, авторизованих через Єдиний державний веб портал електронних послуг або через мобільний застосунок порталу Дія, шляхом відображення в електронній формі судового рішення у справі, виконавчого документа.

За таких обставин, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що вона не була обізнана про дату, час та місце судового розгляду справи.

Крім того, слід зауважити, відповідачка у поданій заяві підтверджує, що вона дійсно має заборгованість за кредитним договором, частково погашала борг, однак у зв`язку із скрутним становищем та інших боргових зобов`язань, не має можливості сплатити борг у повному обсязі.

Однак, слід зауважити, що заочне рішення підлягає скасуванню, тільки якщо докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Враховуючи те, що згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою, можна зробити висновок, що суд, ухвалюючи заочне рішення, повинен дати оцінку всім доказам, які є у справі. Таким чином, не може бути підставою для скасування заочного рішення лише посилання відповідачка на те, що вона перебуває у скрутному фінансовому становищі, без посилання на нові докази, якими вона обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача. Докази, які є у справі, вже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення. Для скасування заочного рішення потрібно, щоб докази були новими (не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення) та мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Будь-яких доказів в спростування викладених позивачем доводам і наданих ним доказів, на підставі яких ухвалено заочне рішення, відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення суду не надано.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідачки та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, то за відсутності зазначених обставин у їх сукупності, у суду відсутні правові підстави для скасування заочного рішення.

За таких обставин, суд приходить висновку про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 263, 285, 287 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025 по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня підписання ухвали.

Повний текст ухвали складений та вона підписана суддею 28 травня 2025 року.

Суддя О.С. Наумова