Справа № 369/7013/24
Провадження № 2/369/2188/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В. за участю секретаря судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/7013/24 за позовом ОСОБА_1 до Гостомельської селищної військової адміністрації про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала йому на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого 28.12.1991 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Апишковою З.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-5916.

Інша 1/2 частина спадкового житлового будинку та земельна ділянка за вказаною вище адресою належить мені на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 21.12.1991року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Апишковою З.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-5626 та державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ №285048.

Відповідно до заповіту мого батька від 03 серпня 2001 року, посвідченого секретарем виконкому Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Мазниченко Т.М. і зареєстрованого в реєстрі під №96, належну йому частину будинку батько заповів моєму брату ОСОБА_3 та моїй доньці ОСОБА_2 .

Спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, не відмовлялися від спадщини і є спадкоємцями за заповітом, але не оформили своїх прав на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 10 років померла донька позивачки ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивачки ОСОБА_3 . Дані факти підтверджуються свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_3 і серії НОМЕР_4 .

Заповіту ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не залишили, а позивачка є єдиним спадкоємцем щодо належного їм майна.

Позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцями, не відмовлялися від спадщини і є єдиним спадкоємцем першої та другої черги.

Для оформлення своїх прав на спадкове майно 09.04.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича із заявою про прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса від 09.04.2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що нотаріусу не надано оригінал або дублікат заповіту померлого мого батька ОСОБА_4 від 03 серпня 2001року та не визначені частки майна, належні спадкодавцям.

Позивачка вважає відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом незаконною, оскільки позивачці було надано зазначений заповіт, який нотаріус відмовився брати до уваги, а дублікат заповіту у Гостомельській селищній військові адміністрації відсутній, що підтверджується листом.

Крім того, заповіт батька позивачки вже не має значення для даної справи, оскільки спадкоємці за вказаним заповітом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 померли, не оформивши своїх спадкових прав, свого заповіту не залишили, а позивачка є єдиним спадкоємцем щодо належного їм майна.

Зазначені вище факти також підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, будинковою книгою, листами з Гостомельської селищної військової адміністрації, листом з БТІ, витягами зі Спадкового реєстру та іншими доказами в їх сукупності.

Згідно звіту про оцінку майна від 18.04.2024 року вартість зазначеного спадкового будинку складає 1269147,42грн, відповідно вартість 1/2 частини будинку складає 634573,71грн.

Оскільки, на сьогоднішній день позивачка позбавлена можливості належним чином оформити своє право на спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину зазначеного спадкового будинку у нотаріальній конторі, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.04.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.07.2024 року витребувано від приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича (вулиця Лесі Українки, 74А, Вишневе, Київська область, 08132) копії спадкових справ № 176/2003 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 та № 177/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 .

15.10.2024 року до суду надійшли копії спадкових справ № 176/2003 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 та № 177/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 17.10.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання 25.03.2025 року сторони не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, у судове засідання не з`явився.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала йому на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого 28.12.1991 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Апишковою З.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-5916.

Інша 1/2 частина спадкового житлового будинку та земельна ділянка за вказаною вище адресою належить мені на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 21.12.1991року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори Апишковою З.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-5626 та державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ №285048.

Відповідно до заповіту мого батька від 03 серпня 2001 року, посвідченого секретарем виконкому Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Мазниченко Т.М. і зареєстрованого в реєстрі під №96, належну йому частину будинку батько заповів моєму брату ОСОБА_3 та моїй доньці ОСОБА_2 .

Спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, не відмовлялися від спадщини і є спадкоємцями за заповітом, але не оформили своїх прав на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 10 років померла донька позивачки ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивачки ОСОБА_3 . Дані факти підтверджуються свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_3 і серії НОМЕР_4 .

Заповіту ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не залишили, а позивачка є єдиним спадкоємцем щодо належного їм майна.

Позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцями, не відмовлялися від спадщини і є єдиним спадкоємцем першої та другої черги.

Для оформлення своїх прав на спадкове майно 09.04.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича із заявою про прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса від 09.04.2024року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що нотаріусу не надано оригінал або дублікат заповіту померлого мого батька ОСОБА_4 від 03 серпня 2001року та не визначені частки майна, належні спадкодавцям.

Позивачка вважає відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом незаконною, оскільки позивачці було надано зазначений заповіт, який нотаріус відмовився брати до уваги, а дублікат заповіту у Гостомельській селищній військові адміністрації відсутній, що підтверджується листом.

Крім того, заповіт батька позивачки вже не має значення для даної справи, оскільки спадкоємці за вказаним заповітом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 померли, не оформивши своїх спадкових прав, свого заповіту не залишили, а позивачка є єдиним спадкоємцем щодо належного їм майна.

Зазначені вище факти також підтверджуються постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, будинковою книгою, листами з Гостомельської селищної військової адміністрації, листом з БТІ, витягами зі Спадкового реєстру та іншими доказами в їх сукупності.

Згідно звіту про оцінку майна від 18.04.2024 року вартість зазначеного спадкового будинку складає 1269147,42грн, відповідно вартість 1/2 частини будинку складає 634573,71грн.

Оскільки, на сьогоднішній день позивачка позбавлена можливості належним чином оформити своє право на спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину зазначеного спадкового будинку у нотаріальній конторі, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права.

Норма статті 316 цього Кодексу визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Нормою ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Зважаючи на те, що позивачка у строк та в порядку, визначеними цивільним законодавством України, прийняла спадщину, ефективним засобом захисту порушеного права спадкоємця на набуття у власність майна в порядку спадкування (таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням) є визнання за позивачем права власності на спадкове майно (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 199/9502/15-ц).

Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення беручи до уваги, що позивачка являється спадкоємцем майна згідно з законом і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно.

Враховуючи, що позивач не заявляв вимоги про відшкодування судових витрат, судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Гостомельської селищної військової адміністрації про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 06.06.2025 року.

Суддя А.В. Янченко