печерський районний суд міста києва
Справа № 760/4102/24-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 46 975,55 грн матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), 50 000,00 грн моральної шкоди та понесені судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.12.2022 року ОСОБА_2 у м. Києві на вул. Старонаводницька, 59, керуючи автомобілем марки «Porsche Macan», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.10 (а), 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України, а саме: перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та при зміні напрямку руху не впевнився у безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та залишив місце ДТП.

Внаслідок вказаної ДТП, зокрема, автомобіль «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 01.07.2020 року, отримав механічні пошкодження: переднього бамперу, лівої фари, капоту, градки радіатора, радіатору, номерного знаку.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 21.04.2023 року по справі № 757/2174/23 про адміністративне правопорушення у скоєнні вказаного ДТП ОСОБА_2 визнано винним у правопорушеннях, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, однак, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрито.

Позивач зазначає, що його робота безпосередньо пов`язана з використанням автомобіля, який, по суті, є його робочим інструментом та вимагає щоденних поїздок на ньому, як в будні дні, так і у вихідні, для вирішення побутових питань сім`ї.

Відповідно до звіту, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , про визначення вартості матеріального збитку, заданого власнику колісного транспортного засобу від 04.01.2023 року № 19354, вартість відновлювального ремонту була визначена в сумі 92 715,95 грн, а вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,70) була визначена в сумі 44 075,55 грн.

Крім того, позивачем було здійснено витрати на користь суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 у сумі 2 900,00 грн. без ПДВ, що підтверджується відповідним Актом здачі-прийняття виконаних робіт № 19354 від 04.01.2023 року.

Також, у результаті ДТП йому було спричинено моральну шкоду, оскільки пошкодження автомобіля в ДТП завдало страждань позивачу та негативно вплинуло на його моральний стан, оскільки протягом певного часу у зв`язку із пошкодженням внаслідок ДТП автомобіля позивача, йому довелось вирішувати ряд питань, зокрема, розшук винуватця ДТП, за власні кошти шукати суб`єкта оціночної діяльності для визначення матеріального збитку, позичати кошти для відновлення пошкодженого автомобіля, що призвело до пригніченого стану та розладу стосунків у родині позивача.

Моральна шкода, завдана протиправними діями ОСОБА_2 , унаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб позивача, за його внутрішнім переконанням, з урахуванням принципів розумності і справедливості, має бути відшкодована у розмірі 50 000,00 грн.

Посилаючись на наведене, позивач просить: стягнути з ОСОБА_2 на свою користь майнову шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 46 975,55 грн та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50 000 грн; судові витрати у справі покласти на відповідача.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.05.2024 року прийнято до провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.08.2024 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2024 року відкладено розгляд справи до 06.11.2024 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2024 року відкладено розгляд справи до 18.02.2025 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2025 року відкладено розгляд справи до 07.05.2025 року.

Позивач в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача подала заяву суду про розгляд справи без їх участі, просила позов задовольнити.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому копії позовної заяви рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, оскільки копія ухвали суду була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу проживання та місця реєстрації останньої, проте конверти повернулись із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що ухвала суду відповідачу вручена.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалась, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд установив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Суд установив, що 24.12.2022 року ОСОБА_2 у м. Києві на вул. Старонаводницька, 59, керуючи автомобілем марки ««Porsche Macan», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.10 (а), 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України, а саме: перед поворотом праворуч завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та при зміні напрямку руху не впевнився у безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та залишив місце ДТП.

Внаслідок вказаної ДТП, зокрема, автомобіль «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 01.07.2020 року, отримав механічні пошкодження: переднього бамперу, лівої фари, капоту, градки радіатора, радіатору, номерного знаку.

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 21.04.2023 року по справі № 757/2174/23 про адміністративне правопорушення у скоєнні вказаного ДТП ОСОБА_2 визнано винним у правопорушеннях, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, однак, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрито.

Даних щодо наявності полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у матеріалах справи відсутні.

Згідно зі звітом від 04.01.2023 року № 19354, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , про визначення вартості матеріального збитку, заданого власнику колісного транспортного засобу марки «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту визначена в сумі 92 715,95 грн, а вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,70) була визначена в сумі 44 075,55 грн.

Відповідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт від 04.01.2023 року № 19354 вартість послуг з проведення оцінки колісного транспортного засобу складає 2 900,00 грн.

У ч. 1 ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі, і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 18 квітня 2024 року у справі № 701/453/21.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд установив, що в результаті ДТП належний позивачу на праві власності транспортний засіб «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження та згідно висновку експерта від 04.01.2023 року № 19354 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту визначена в сумі 92 715,95 грн, а вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (0,70) була визначена в сумі 44 075,55 грн.

Відповідно до ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

У матеріалах даної справи відсутні будь-які дані щодо відводу експерта по даному дослідженню.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд вважає, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 04.01.2023 року № 19354 відповідає вимогам щодо належного доказу у цій справі і береться судом до уваги в якості доказу при вирішенні питання щодо розміру завданої позивачу ДТП майнової шкоди.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої ДТП, в сумі 44 075,55 грн, а також про стягнення з відповідача витрат на послуги щодо визначення матеріального збитку в сумі 2 900,00 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанови Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61 1132св22), від 10 травня 2023 року в справі № 522/5513/19 (провадження № 61-16844св20)).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007 року).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суд вважає, що діями відповідача були заподіяні моральні страждання позивачу, зокрема, у ОСОБА_1 був порушений звичайний спосіб життя, пов`язаний з експлуатацію автомобіля, він був позбавлений можливості використовувати належний йому на праві власності транспортний засіб за призначенням, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації життя.

Суд, з урахуванням принципів співмірності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5 000,00 грн.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2 760,99 грн.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 12, 15, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 18, 82, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 Цивільного процесуального України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 44 075 (сорок чотири тисячі сімдесят п`ять) грн. 55 коп., витрати на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 2 900 (дві тисячі дев`ятсот) грн. 00 коп. та 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 531 (одна тисяча п`ятсот тридцять одна) грн. 17 коп.

Позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 : адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 19.05.2025 року.

Суддя Євген ХАЙНАЦЬКИЙ