Справа № 364/510/25
Провадження № 2/364/294/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

09.06.2025 суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л. А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), про позбавлення батьківських прав та про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 04.06.2025 надійшов зазначений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів; відомості щодо зареєстрованого місця проживання Відповідача отримано з даних Єдиного державного демографічного реєстру 06.06.2025 відповідно до вимог частин шостої восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Під час ознайомлення з матеріалами зазначеної позовної заяви судом встановлено, що у цій позовній заяві об`єднано дві позовні вимоги, а саме: щодо позбавлення Відповідача батьківських права та щодо стягнення з нього неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.

Вирішуючи питання щодо дотримання стороною Позивача правил об`єднання позовів, визначених у статі 188 ЦПК України, суд виходить з такого.

Відповідно до припису частини першої названої статті в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги; похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Як неодноразово роз`яснював Верховний Суд у своїх постановах, позов це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. При цьому основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення; вона опосередковується спірними правовідносинами суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога (зокрема, постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 161/2823/19).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 18.08.2023 у справі № 910/21280/21 щодо застосування правил об`єднання позовів, передбачених частиною першою статті 173 Господарського процесуального кодексу України, що є ідентичними за своїм змістом нормам статті 188 ЦПК України, також виснувала, що під вимогою розуміється матеріально-правова вимога позивача, як заінтересованої особи та зміст порушеного права і характер правопорушення, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права; при цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. При цьому однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Виходячи з наведених висновків Верховного Суду та аналізуючи об`єднані в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 вимоги про позбавлення батьківських прав та про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, суд вважає, що такі позовні вимоги не є пов`язаними між собою підставою виникнення та поданими доказами. Так, вимога про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату вже стягнутих судом аліментів (на відміну від позовів про стягнення аліментів) ґрунтується на забезпеченні виконання особою платником аліментів рішення суду про стягнення з нього аліментів; предметом дослідження в даному випадку є докази- документи, матеріали відповідного виконавчого провадження на підтвердження наявності заборгованості, її періоду, розрахунку розміру тощо (стаття 196 Сімейного кодексу України, стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження»). Натомість вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав ґрунтується на інших підставах, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України, передбачають інше коло учасників справи, зокрема, вимагають залучення до розгляду справи органу опіки та піклування для надання відповідного висновку, що не вимагається під час вирішення питань, пов`язаних із заборгованістю зі сплати аліментів.

Відмінність підстав та доказів для вирішення зазначених двох позовів впливає також і на порядок розгляду справи. Так, позовні вимоги щодо стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів можуть бути вирішені в порядку спрощеного позовного провадження як справа незначної складності, для якої пріоритетним є швидке вирішення справи(статті 19, 274 ЦПК України). Проте, позови про позбавлення батьківських прав передбачають розгляд в порядку загального позовного провадження, вимагаючи більше часу та, як наводилось, іншого кола учасників справи, необхідність отримання висновку органу опіки та піклування тощо.

З огляду на усе наведене суд дійшов до висновку про порушення Позивачем правил об`єднання позовних вимог, що є підставою для повернення позовної заяви згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 27, 124, 185, 188, 258-261, 272, 273, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів повернути Заявникові.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Копії цієї ухвали суду направити Позивачу та її Представникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали.

Суддя Л. А. Макаренко