Провадження № 22-ц/802/621/25 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Власюк О. С.,

з участю: представника відповідача Михальчука В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про захист прав споживача житлово-комунальних послуг, стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2025 року в складі судді Рудської С. М. ,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДКП «Луцьктепло» мотивуючи тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 , у яку ДКП «Луцьктепло» надає послуги з теплопостачання на підставі Індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 11.10.2021. У період 2020 2024 років відповідач надавав їй рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, які не відповідають Вимогам до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України 31.01.2020 № 23, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.02.2020 за № 202/34485, а отже не містять інформацію про послуги, що є порушенням прав споживача. Також, при наданні їй рахунків ДКП «Луцьктепло» не забезпечувало збереження, захист, використання та облік інформації щодо розрахунків за спожиті комунальні послуги згідно з вимогами ЗУ «Про захист персональних даних» та надавало їх не у закритому вигляді. Вказує, що в ході виконання своїх зобов`язань на підставі Індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 11.10.2021 посадовими особами відповідача було порушено низку нормативно-правових актів, що, у свою чергу, призвело до порушення її прав, як споживача житлово-комунальних послуг, а поведінка керівника ДКП «Луцьктепло» по відношенню до неї незаконна. Такі дії відповідача завдали їй моральної шкоди.

Просила суд зобов`язати ДКП «Луцьктепло» надати їй рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії за період з лютого 2020 року по вересень 2024 року включно, оформлені відповідно до додатку № 1 Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України 31.01.2020 № 23, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.02.2020 за № 202/34485, а також стягнути з відповідача на свою користь 500000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 19 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Посилається на частину третю ст. 8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»(далі - Закону) та зазначає, що надані відповідачем рахунки не містять інформації, визначеної цією статтею, зокрема, не містять показань відповідних вузлів обліку, періодів, в яких виникла заборгованість, відомостей про її обчислення, середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальну послугу іншими споживачами, рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, тощо. В рахунку вказано абонентський номер споживача, однак копії договору, де визначено такий абонентський номер, відповідачем не надано. Вважає безпідставними висновки суду щодо наявності усієї інформації, передбаченої законом, в рахунках

ДКП «Луцьктепло безпідставно нараховує щомісяця плату за користування послугою «споживання гарячої води» протягом строку 30.41 дня, тобто за «середньорічний місяць».

Відповідач не скористався правом надати відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , у яку ДКП «Луцьктепло» надає послуги з теплопостачання на підставі Індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 11.10.2021.

Апеляційним судом встановлено такі обставини.

До позовної заяви позивачка додала:

- ксерокопії рахунків ДКП «Луцьктепло» від 06.08.2024, від 08.10.2024, від 05.09.2024, від 09.22.2021 в яких міститься така інформація: найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги, адресу, особовий рахунок,про кількість осіб, які мешкають , розмір опалювальної площі квартири та будинку, споживання по ВКОТЕ, про надану послугу,показники лічильника - зазначено без приладів обліку,споживання , нарахування загально будинкове зазначено-0, тариф, борг, нарахування за кожну послугу, абонплата за кожну послугу, загальна сума до оплати по кожній послузі та загальна сума до оплати.

- Заяву на ім`я директора ДКП «Луцьктепло» від 20.12.2003 про встановлення строку дії договору на 5 років.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 13 грудня 2012 року про залишення без розгляду позовної заяви ДКП «Луцьктепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідь Луцької міської ради від 24.11.2024 № 4206/08 на звернення ОСОБА_1 щодо порушення прав споживача ДКП «Луцьктепло».

Мотиви апеляційного суду.

Порядок формування рахунків та облікова інформація визначена у статті 8 Закону.

Належить відмітити, що редакція статті 8 Закону у період з лютого 2020 по вересень 2024 року, тобто за період, зазначений позивачем у позовній заяві, змінювалася, проте норми цієї статті щодо переліку інформації в рахунках в розглядуваний період є аналогічними.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 8 Закону рахунок на оплату комунальної послуги в редакції, чинній на час повинен містити, зокрема, таку інформацію:

1) найменування та платіжні реквізити виконавця комунальної послуги;

2) адресна інформація, найменування або прізвище, ім`я та по батькові споживача, або абонентський номер споживача, визначений договором про надання комунальної послуги, який дає згоду ідентифікувати споживача виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг;

3) період, за який здійснюється нарахування;

4) загальна сума до сплати;

5) поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором такі показання знімає споживач);

6) обсяг спожитої теплової енергії та води за поточний період, визначений згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону, а також показання відповідних вузлів обліку (у разі відсутності вузлів обліку теплової енергії - приладів - розподілювачів теплової енергії), на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання;

7) діючі ціни та тарифи на комунальні послуги;

8) стан розрахунків споживачем за спожиту комунальну послугу, у тому числі заборгованість з оплати послуги (у разі її наявності), періоди, в яких виникла така заборгованість, відомості про обчислення її розміру, пільги/субсидії (у разі їх надання/призначення);

9) середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальну послугу іншими споживачами відповідної категорії (у тому числі в розрізі класів будівель), яким комунальну послугу надає цей виконавець, визначені за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства;

10) рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, інформація про державні цільові та інші програми підвищення енергоефективності, контактна інформація та порядок одержання додаткової інформації.

Частиною 2 ст. 8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Інформація, зазначена в пунктах 6, 7, 9, 10 частини третьої цієї статті, надається споживачу не менше двох разів на рік. Інформація, зазначена в пункті 10 частини третьої цієї статті, надається також у випадках, коли виконавець надсилає споживачам договори або зміни до них. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Рахунки надаються споживачу на безоплатній основі.

Згідно з ч. 5 статті 8 Закону , інформація, зазначена в пунктах 6-10 частини третьої цієї статті, може надаватися виконавцем як додаток до рахунка на оплату комунальних послуг та/або надаватися споживачам за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Зазначена інформація має надаватися також за зверненням споживача.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги про те, що надані позивачці рахунки не містять інформації визначеної статтею 8 Закону, в той час як це є обов`язком відповідача, оскільки такі доводи позивачки ґрунтуються на помилковому тлумаченні Закону. Зокрема, інформація щодо показань відповідних вузлів обліку, на основі яких цей обсяг визначено, застосоване розрахункове або середнє споживання, середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальні послуги іншими споживачами відповідної категорії, яким комунальну послугу надає виконавець, визначені за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, інформація про державні цільові та інші програми підвищення енергоефективності, контактна інформація та порядок одержання додаткової інформації, тобто, всі відомості, які визначені в пунктах 6, 7, 9, 10 ч. 3 ст. 8 Закону, надається споживачеві не менше двох разів на рік.

Також необхідно зауважити, що частиною 2 ст. 8 Закону передбачено обов`язок надання споживачеві на паперовому носії лише рахунку на оплату комунальної послуги.

ДКП «Луцьктепло» забезпечило доступ для всіх споживачів з 25.02.2020 до всієї інформації, визначеної ч. 3 статті 8 Закону, розмістивши на офіційному сайті за посиланням https//teplo-dkp.lutsk.ua/ua/osobystyy_kabinet//.

Отже, якщо ОСОБА_1 , хоча і мала доступ до інформації, відвідавши офіційний сайт «ДКП «Луцьктепло», однак бажала одержати від ДКП «Луцьктепло» письмову інформацію, визначену в пункті 8 ч.3 статті 8 Закону - щодо періодів, в яких виникла заборгованість, відомостей про обчислення її розміру, а також інформацію, визначену в пунктах 6,7,9,10 ч.3 статі 8 Закону за період з лютого 2020 по вересень 2024 року, вона мала право звернутися до відповідача з заявою про надання такої інформації.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч вимог статті 81 ЦПК України позивачка не довела, що вона зверталася до відповідача про надання в письмовому форматі інформації визначеної в пунктах 6-10 ч.3 статті 8 Закону, як це передбачено ч. 5 статті 8 Закону.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 № 23 затверджено «Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» (далі Вимоги), у яких наведено Примірні форми рахунків на оплату комунальних послуг згідно додатків 1, 2 цих Вимог

Згідно з частиною 4 розділу ІІ Вимог, рахунок на оплату комунальних послуг має обов`язково містити:

1) загальну інформацію:

повне найменування виконавця комунальної послуги або повне найменування / прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця уповноваженої особи;

код згідно з ЄДРПОУ виконавця комунальної послуги або код згідно з ЄДРПОУ / реєстраційний номер облікової картки платника податків уповноваженої особи (серія та номер паспорта для фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номеру облікової картки платника податків);

платіжні реквізити виконавця комунальної послуги або уповноваженої особи;

вид платежів;

розрахунковий період для комунальних послуг (календарний місяць або інший період, визначений договором про надання комунальних послуг);

2) інформацію про споживача:

найменування / прізвище, ім`я, по батькові, абонентський номер споживача;

адреса місця знаходження (для юридичних осіб) або місця проживання (для фізичних осіб);

відомості про кількість осіб, що проживають за адресою споживача (у разі відсутності вузлів комерційного / розподільного обліку);

3) інформацію про нарахування та оплату комунальної послуги, обсяги її споживання:

обсяг комунальної послуги спожитий у будівлі та конкретним споживачем за розрахунковий період, який визначається згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та умовами договору про надання комунальних послуг;

поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку / приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором про надання комунальних послуг такі показання знімає споживач);

поточні та попередні показання вузлів обліку / приладів - розподілювачів (вузлів комерційного/розподільного обліку питної води, теплової енергії, гарячої води, приладів - розподілювачів теплової енергії), різницю між цими показаннями;

норми споживання комунальних послуг, встановлені органом місцевого самоврядування (у разі коли обсяг споживання відповідної комунальної послуги визначається за нормою споживання);

загальну суму платежу за спожиту комунальну послугу із структурою обсягу комунальної послуги, визначеною відповідно до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року за № 1502/32954 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358), протягом розрахункового періоду;

суму заборгованості за спожиті комунальні послуги, що не погашена споживачем на дату формування рахунків на оплату комунальних послуг (за наявності);

суму нарахованої споживачеві пені за несвоєчасне здійснення платежів за спожиті комунальні послуги (за наявності);

суму перерахунку платежів та попередньо оплаченої відповідної комунальної послуги (за наявності);

період, за який здійснюється перерахунок (за наявності);

суму неустойки (штрафу, пені), що сплачується виконавцем комунальної послуги споживачу (за наявності);

діючі тарифи (із зазначенням розміру податку на додану вартість) на відповідні комунальні послуги;

4) іншу інформацію, зокрема:

середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальну послугу іншими споживачами відповідної категорії (у тому числі в розрізі класів будівель), яким комунальну послугу надає виконавець, визначені відповідно до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року за № 1502/32954;

рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, інформація про державні цільові та інші програми підвищення енергоефективності, контактну інформацію та порядок одержання додаткової інформації (у рахунку на оплату послуги з постачання теплової енергії);

контакти виконавця комунальної послуги або уповноваженої особи (номер телефону, факсу, електронна адреса, сайт, поштова адреса).

Порівнюючи зміст норм Закону та зміст норм Вимог щодо формування рахунків, колегія суддів дійшла висновку, що вони є відмінним, зокрема, Вимоги передбачають надання споживачеві додаткової інформації у порівнянні з тією, що визначена Законом.

При розгляді справи № 641/8379/21 у постанові від 23 листопада 2023 року Верховний Суд надав таке тлумачення поняття «ієрархії законів»: «…У доктрині приватного права зауважується, що ієрархія актів цивільного законодавства може базуватися на їх юридичній силі (вимір по вертикалі). Вона поширюється, по-перше, на співвідношення закону та підзаконних актів та, по-друге, на співвідношення Конституції та законів (як кодифікованих, так і інших (поточних)). Одночасно слід визнати існування ієрархії між ЦК як кодифікованим законом та іншими (поточними) законами, що регулюють цивільні відносини. Ця ієрархія базується на визнанні ЦК основним актом цивільного законодавства (вимір ієрархії по горизонталі) (див. Цивільний кодекс України: науково-практичний коментар. Т. 1: Загальні положення. Особи / за ред. І. В. Спасибо-Фатєєвої. - Харків: ЕКУС, 2020. - С. 45).

Щодо виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, то в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 490/7071/16-ц (провадження № 61-25815св18).

Функціональним призначенням процедурних норм є «обслуговування» приватно-правових норм. З урахуванням того, що процедурні норми виконують тільки функцію «обслуговування» приватно-правових норм, то у разі якщо існує суперечність, то вона має вирішуватися на користь приватно-правової норми (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 308/11827/20 (провадження № 61-6970св23)).»

Ураховуючи викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність застосування саме норм Закону, якими визначено вимоги до формування рахунків, а тому доводи апеляційної скарги про необхідність застосування Вимог є помилковими та не враховуються апеляційним судом.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодопорушення порядку нарахування плати за гарячу воду , визначення норм споживання гарячої води виходять за межі предмета позову. Зокрема, позивачка в мотивувальній частині позовної заяви наводила мотиви щодо цієї обстаивни, однак в прохальтній частині позову заявляла про зобов"язання надати рахунки на оплату послуг на постачання теплової енергії та відшкодувати моральну шкоду, завдану ненаданням таких рахунків.

Інші доводи позивачки, які стосуються термінів та висловів, застосованих судом в мотивувальній частині рішення зводяться до незгоди з його текстом, до суб`єктивного тлумачення нормативно-правових актів та не слугують підставою для скасування оскарженого рішення першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і

Керуючись статтями 367,368, 374, 375,381-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: