Провадження № 2/702/181/25
05 червня 2025 року місто Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі:
головуючої судді Барської Т.М.;
за участі секретаря судового засідання Возної В.В.;
позивача ОСОБА_1 ( в режимі відеоконференцзв`язку)
представника позивача адвоката Коротенко Є.О. (в режимі відеоконференцзв`язку);
представника відповідача адвоката Гринюк Г.В. (в режимі відеоконференцзв`язку),
відповідач ОСОБА_2 не з`явилась,
представник Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації не з`явився,
розглянувши подану в інтересах довірителя ОСОБА_1 заяву представника позивача адвоката Коротенко Є.О. про зміну предмета позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Деснянська районна у місті Києві державна адміністрація Служба у справах дітей і сім`ї, про позбавлення батьківських прав,
У провадженні Монастирищенського районного суду Черкаської області перебуває вищезазначена справа.
Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначене у ній підготовче судове засідання.
18.04.2025 представник позивача Коротенко Є.О. через підсистему «Електронний суд» подала заяву про зміну предмету позову, в якій просить вважати вірними позовні вимоги позивача ОСОБА_1 такими:
- встановити факт самостійного (одноосібного) виховання дитини батьком;
- визначити місце проживання дитини разом із батьком.
Постановленою 16.05.2025 ухвалою заява представника позивача залишена без руху для усунення її недоліків та сплати судового збору.
20.05.2025 на адресу суду надійшли відомості про сплату стороною позивача судового збору у повному розмірі.
У підготовчому судовому засіданні 05.06.2025 судом на обговорення поставлено питання щодо можливості прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову.
Позивач та його представник просять суд заяву прийняти до розгляду, оскільки, на їх переконання, та підстава, що спілкування відповідача з дитиною обмежується нетривалим часом в 15 хвилин залишається незмінною, однак висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав спонукало ОСОБА_1 змінити предмет позову. Представник позивача пояснила, що розгляд справи зі зміненим предметом наразі потребує отримання висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини.
Представник відповідача висловила заперечення проти прийняття заяви про зміну предмета позову та зазначила, що подана представником позивача в інтересах її довірителя заява нормам діючого процесуального законодавства не відповідає, оскільки позивач одночасно просить змінити і підстави, і предмет позову.
Суд, заслухавши думку учасників справи, розглянувши подану заяву про зміну предмета позову та вивчивши матеріали справи в розрізі поданої заяви, приходить до таких висновків.
Звертаючись до суду з позовом про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, позивач посилався на те, що відповідач не надає дитині утримання, не бере участі у вихованні дитини, ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків та поставила свої інтереси вище за розвиток і зростання сина.
При цьому ОСОБА_1 вказує на ст. 165 СК України, як на норму, яка визначає підстави позбавлення батьківських прав.
Після надходження висновку Деснянської районної державної адміністрації про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , позивач звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, в якій просить вважати вірними такі позовні вимоги:
- встановити факт самостійного (одноосібного) виховання дитини батьком;
- визначити місце проживання дитини разом із батьком.
Змінені вимоги позивач обґрунтовує ст. 160 СК України.
Основним принципом цивільного судочинства є принцип диспозитивності, який полягає у тому, що зацікавлена особа вільно розпоряджається своїми матеріальними та процесуальними правами, а відтак позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимоги.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до положень ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Наведене означає, що право на збільшення або зменшення розміру позовних вимог та на зміну підстав або предмету позову є безумовним правом позивача, яке може бути реалізоване у встановленими процесуальним законом порядку та строки.
Аналіз змісту статей 49, 175, 176 ЦПК України в їх сукупності дає підстави для висновку, що збільшення (зменшення) розміру позовних вимог полягає у збільшенні (зменшенні) розміру заявлених вимог у грошовому виразі (суми, яка стягується чи оспорюється), а зміна предмету позову - це зміна матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Верховний Суд у справі №922/404/19 від 09.07.2020 виснував, що «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру».
Отже, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретно визначеної позивачем позовної вимоги позивач замість способу захисту прав який був заявлений при подачі позову, виявить бажання скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував і первісні вимоги.
Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд, у разі необхідності, заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви. Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України і відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Тобто, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання. Зміна позивачем підстав і предмету позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива. Це правило законодавець визначив імперативно. Отже, у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, наявні правові підстави для відмови в задоволенні такого клопотання. Зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача.
Зі змісту поданої до суду заяви про зміну предмета позову випливає, що позивач ОСОБА_1 фактично подав новий позов, в якому одночасно змінені і предмет, і підстави позову, оскільки по своїй суті заява містить нові вимоги. Крім того, у цій редакції позову викладені зовсім інші обставини, якими позивач обґрунтовує свої нові вимоги та створює умови для отримання судом доказів, які підтверджують вже нові обставини.
За наведеного суд приходить до висновку, що викладені у заяві про зміну предмета позову позовні вимоги за своєю суттю змінюють в цілому підстави та предмет первісного позову, оскільки у заяві позивач заявив нові позовні вимоги з інших підстав, що є недопустимим відповідно вимог статті 49 ЦПК України та свідчить про подання позивачем нової позовної заяви з визначенням іншого способу захисту в частині вимог немайнового характеру та доведення заявлених вимог шляхом подання нових доказів.
З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку, що в прийнятті заяви про зміну предмета позову, у зв`язку із порушенням стороною позивача вимог ч.3 ст. 49 ЦПК України щодо неможливості одночасної зміни предмету і підстав позову, слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись 49, 258-261, 353 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
У прийнятті заяви позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскарженою протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя Тетяна БАРСЬКА