ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

03 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Коломойця Сергія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 за кожним. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини вартості спільного майна подружжя, а саме: транспортного засобу NISSAN PRIMASTAR, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2006, у розмірі 114913 грн. 54 коп., залишено транспортний засіб у особистій власності ОСОБА_2 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Алістратової О.І. залишено без задоволення. Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року в оскарженій частині залишено без змін (т.2 а.с.59-63).

07 березня 2025 року, тобто до ухвалення постанови апеляційного суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Коломоєць С.В. у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що за результатом розгляду апеляційного провадження ним буде подано письмові докази на підтвердження понесених витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції (т.2 а.с.35-40).

28 березня 2025 року, тобто в межах п`яти днів після ухвалення рішення апеляційним судом, через систему Електронний суд представник ОСОБА_1 - адвокат Коломоєць С.В. звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та долучення письмових доказів на підтвердження витрат на правову допомогу (т.2 а.с.67, 68).

Вивчивши заяву, матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що заява про розподіл судових витрат у справі не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

У справі встановлено, правова допомога у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надавалася адвокатом Коломойцем С.В. на підставі договору-доручення про надання правничої допомоги від 11 жовтня 2023 року (т.2 а.с.75, 76).

Представником ОСОБА_1 адвокатом Коломойцем С.В. надано договір-доручення про надання правничої допомоги від 11 жовтня 2023 року, ордер на надання правничої допомоги у Дніпровському апеляційному суді, розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, детальний опис наданих та виконаних робіт (послуг) адвокатом за договором-дорученням про надання правничої допомоги від 11 жовтня 2023 року, довідку №37 про витрати на правничу допомогу адвоката (т.2 а.с.69-76).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коломоєць С.В., звернувшись із заявою 28 березня 2025 року, тобто в межах п`ятиденного строку, передбаченого п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України, після ухвалення 25 березня 2025 року постанови Дніпровського апеляційного суду, про ухвалення додаткового рішення, просив приєднати до матеріалів справи письмові докази та прийняти додаткове рішення щодо розподілу судових витрат (т.2 а.с.67, 68).

Слід зазначити, представник ОСОБА_1 - адвокат Коломоєць С.В. взагалі не вказав у своїй заяві, яку ж саме суму витрат на професійну правничу допомогу, надану ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, він просить стягнути з ОСОБА_2 . Сума витрат на правову допомогу у заяві представником ОСОБА_1 - адвокатом Коломойцем С.В. взагалі не зазначена (т.2 а.с.67, 68).

Таким чином, враховуючи вимоги п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи, що в межах п`ятиденного строку після ухвалення постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2025 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Коломоєць С.В. не подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі із зазначенням розміру судових витрат на правову допомогу, які він вважав слід стягнути з ОСОБА_2 , відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, понесених нею у суді апеляційної інстанції у цій справі.

За таких обставин, враховуючи викладене, слід відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Коломойця С.В. про ухвалення додаткового рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Коломойця Сергія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини

ухвали суду проголошена у судовому засіданні 03 червня 2025 року.

Повний текст ухвали суду складено 04 червня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова