ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6233/25 Справа № 201/2867/24 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024року в частині відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та стягнення витрат на професійну правничу допомогу, головуючий у суді першої інстанції Батманова В.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У березні 2024року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,8 кв.м, реєстраційний номер у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 1935992.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024року заяву позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково. Заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,8 кв.м, реєстраційний номер у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 1935992. У задоволені інших вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

У підготовчому судовому засіданні 10 квітня 2024року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Мороз К.Т. подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що аналогічний спір уже розглядався судом, за наслідками чого було ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили. Крім того, адвокат Мороз К.Т. у клопотанні просив суд: визнати подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя зловживання процесуальними правами; застосувати до ОСОБА_1 захід процесуального примусу у вигляді штрафу та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в рахунок державного бюджету грошові кошти (штраф) у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 9 084,00грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000,00грн; скасувати арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2023року на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,8кв.м, реєстраційний номер у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 1935992, а саме заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій.

27 червня 2024року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про звільнення її від сплати судового збору та його повернення у зв`язку із складним матеріальним становищем.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мороза К.Т. про закриття провадження у справі задоволено частково. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя закрито.

Скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024року про заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

25 липня 2024року ОСОБА_1 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024року.

В апеляційній скарзі заявниця не погодилася з висновками суду та висловила вимогу скасувати ухвалу місцевого суду в частині відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що ухвала постановлена з невідповідністю викладених у ній висновків обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2024року витребувано з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу, та 07 серпня 2024року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 серпня 2024року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024року в частині відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та стягнення витрат на професійну правничу допомогу повернуто скаржнику.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 09 серпня 2024року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

25 квітня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024року в частині відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

22 травня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 09?? год 03 червня 2025року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в Електронному суді.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2012року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації задоволено. Визнано, що квартира АДРЕСА_1 , автомобіль марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007року випуску, кузов № НОМЕР_2 , легковий універсал, належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по частині відповідно. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості квартири АДРЕСА_1 та вартості автомобіля марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007року випуску, кузов № НОМЕР_2 , легковий універсал, в розмірі 286 050,00грн, залишивши квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007року випуску, кузов № НОМЕР_2 , легковий універсал, у власності ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили 30 квітня 2024року.

У березні 2024року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, в якій вона просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,8кв.м, реєстраційний номер у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 1935992.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024року заяву позивачки ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково. Заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,8кв.м, реєстраційний номер у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 1935992. У задоволені інших вимог заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

У підготовчому судовому засіданні 10 квітня 2024року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Мороз К.Т. подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що аналогічний спір вже розглядався судом, за наслідками чого було ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили. Крім того, адвокат Мороз К.Т. у клопотанні просив суд:

визнати подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя зловживання процесуальними правами;

застосувати до ОСОБА_1 захід процесуального примусу у вигляді штрафу та стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в рахунок державного бюджету грошові кошти (штраф) у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 9 084,00грн;

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21 000,00грн;

скасувати арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2023року, на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,8 кв.м, реєстраційний номер у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 1935992, а саме заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій.

27 червня 2024року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про звільнення її від сплати судового збору та його повернення у зв`язку із складним матеріальним становищем.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мороза К.Т. про закриття провадження у справі задоволено частково. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя закрито. Скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024року про заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн. У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, вказав, що аналогічний спір розглянуто судом, за наслідками чого було ухвалено судове рішення у справі № 412/8528/2012, яке набрало законної сили.

З цими висновками учасники справи погодилися і такі висновки не оскаржували в апеляційному порядку.

Водночас, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції також відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та стягнув з позивачки на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

Висновки суду першої інстанції в цій частині оскаржені заявницею до суду апеляційної інстанції.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, обов`язковою умовою вимоги про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, є здійснення таких витрат саме внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Стаття 44 ЦПК України містить вичерпний перелік дій, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

У поданому представником відповідача клопотанні про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу не наведено належних обґрунтувань та не надано доказів щодо необґрунтованості дій позивачки ОСОБА_1 та зловживання нею процесуальними правими, а саме по собі пред`явлення позову ОСОБА_1 не може свідчити про необґрунтованість її дій.

Представником відповідача не вказано, а судом першої інстанції не встановлено, які саме необґрунтовані дії позивачки були нею здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяла позивачка недобросовісно та пред`явила необґрунтований позов; чи систематично протидіяла правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету утиск прав та інтересів відповідача; чи були дії позивачки умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів необґрунтованості дій позивачки та зловживання нею процесуальними правами, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивачки. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивачки, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Аналогічні роз`яснення викладенні в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018року у справі № 148/312/16-ц.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для визнання дій позивачки ОСОБА_1 необґрунтованими, оскільки звернення позивачки до суду за захистом порушеного права, а також інші дії позивачки, пов`язані з реалізацією її процесуальних прав, не можуть свідчити про зловживання нею своїми процесуальними правами, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою її обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати, у зв`язку з чим клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мороза К.Т. про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024року про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що питання щодо звільнення від сплати судового збору вирішується судом на стадії відкриття провадження у справі та нормами ЦПК України передбачений певний порядок повернення суми сплаченого судового збору.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За викладених обставин, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн слід скасувати, а у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мороза К.Т. про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. В решті ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024року підлягаєзалишенню без змін.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України).

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн -скасувати.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Мороза Кирила Тарасовичапро стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

В решті ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2024року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 червня 2025року.

Судді: