Справа № 527/1223/25
провадження 2/527/664/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Фіцай О.Л.

за участю секретаря судового засідання - Москаленко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який подано представником позивача ОСОБА_2 до Глобинського районного відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ :

16 квітня 2025 року представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про зняття арешту з майна.

Позовна заява обґрунтована тим, Октябрським районним судом м. Полтави розглядалася цивільна справа №2-694/11 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "Верус" в Октябрському районі м. Полтава та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Під час розгляду позову судом задоволено заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" про забезпечення позову та ухвалою № 2-12321/10 від 03.12.2010 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 в межах суми заявлених позовних вимог, що складає 85539,54 грн. На виконання вказаної ухвали Глобинський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі наклав арешт на:- земельну ділянку площею 6,1421 кадастровий номер :00:039:0006;- земельну ділянку площею 3,8493 кадастровий номер :00:041:0009;- земельну ділянку площею 12,6367 кадастровий номер :00:039:0005;- земельну ділянку площею 13,2759 кадастровий номер :00:039:0004;- земельну ділянку площею 4,7161 кадастровий номер :00:026:0002, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1 та розташовані на території Іваново-Селищенської сільської ради Глобинського району. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10.02.2011 року, позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволений та стягнуто з ОСОБА_1 вищевказану суму боргу. У подальшому ОСОБА_1 сплатив всю суму боргу, що підтверджується довідкою АТ КБ "ПриватБанк" від 10.04.2025 року. Однак арешт, який накладений на майно ОСОБА_1 знятий не був. На початку 2025 року ОСОБА_1 вирішив реалізувати своє право на вільне розпорядження своїм майном шляхом передачі зазначених земельних ділянок в оренду. Однак зареєструвати право оренди він не зміг у зв`язку з внесеними до реєстру відомостей про заборону вчиняти будь-які дії на вказане майно

Ухвалою від 21.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 20.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом ОСОБА_1 , який подано представником позивача ОСОБА_2 до Глобинського районного відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна - до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, в наданій заяві прохали розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача Глобинського районного відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судове засідання не з`явився, про час, місце і дату слухання справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з положеннями ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3,4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що Октябрським районним судом м. Полтави розглядалася цивільна справа №2-694/11 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до філії ТОВ "Українське Фінансове Агентство "Верус" в Октябрському районі м. Полтава та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого судом задоволено заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" про забезпечення позову та ухвалою № 2-12321/10 від 03.12.2010 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 в межах суми заявлених позовних вимог, що складає 85539,54 грн (а.с. 10-11).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 412546157 від 11.02.2025, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,1421 кадастровий номер :00:039:0006 , земельної ділянки площею 3,8493 кадастровий номер :00:041:0009;- земельної ділянки площею 12,6367 кадастровий номер :00:039:0005;- земельної ділянки площею 13,2759 кадастровий номер :00:039:0004;- земельної ділянки площею 4,7161 кадастровий номер :00:026:0 (а.с. 5-6).

Як вбачається з листаГлобинського відділу державної виконавчої служби № 5974 від 05.02.2025 року, яким ОСОБА_1 повідомлено про накладення арешту на його майно, а саме: земельну ділянку площею 6,1421 кадастровий номер :00:039:0006; земельну ділянку площею 3,8493 кадастровий номер :00:041:0009; земельну ділянку площею 12,6367 кадастровий номер :00:039:0005; земельну ділянку площею 13,2759 кадастровий номер :00:039:0004; земельну ділянку площею 4,7161 кадастровий номер :00:026:0002 відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави № 2-12321/10 від 03.12.2010 року (а.с.4).

Довідкою від 10.04.2025 року, виданою АТ КБ "ПриватБанк" підтверджується відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед банком (а.с.7).

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 12 та підпунктом 2 пункту 104 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також, особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна (частина 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

В постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», викладений підхід до визначення кола осіб, які мають бути залучені до участі в справі за позовами про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна), який фактично не втратив свою чинність, а саме позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Враховуючи наявність накладеного обтяження на майно та відсутність підстав, які би виправдовували обмеження права власності позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого обтяження із виключенням з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження.

Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття арешту з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у тому числі із:- земельної ділянки площею 6,1421 кадастровий номер :00:039:0006; земельної ділянки площею 3,8493 кадастровий номер :00:041:0009; земельної ділянки НОМЕР_2 кадастровий номер :00:039:0005;- земельної ділянки НОМЕР_3 кадастровий номер :00:039:0004;- земельної ділянки площею 4,7161 кадастровий номер :00:026:0002, накладеного ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави № 2-12321/10 від 03.12.2010 року, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що відкритих виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_3 боргу не існує, наявність арешту істотно обмежує та порушує його права як власника майна, тому відсутні законні підстави для продовження застосування арешту, який є перешкодою в реалізації прав позивача, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , який подано представником позивача ОСОБА_2 до Глобинського районного відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна- задовольнити.

Зняти (скасувати) арешт з рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у тому числі із:- земельної ділянки площею 6,1421 кадастровий номер :00:039:0006; земельної ділянки площею 3,8493 кадастровий номер :00:041:0009; земельної ділянки НОМЕР_2 кадастровий номер :00:039:0005;- земельної ділянки НОМЕР_3 кадастровий номер :00:039:0004;- земельної ділянки площею 4,7161 кадастровий номер :00:026:0002, накладеного ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави № 2-12321/10 від 03.12.2010 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ).

Представник позивача: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Глобинський районний відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Центральна, 212, м.Глобине Кременчуцького району Полтавської області, ).

Суддя О.Л. Фіцай