Суддя Попова В. О.
Справа № 644/8665/24
Провадження № 2/644/1483/25
20.05.2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Попової В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Плаксій К.А.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Слупицького В.С.,

представника відповідача адвоката Томчука Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідач по справі - ОСОБА_2 є її батьком. Вона досягла повноліття і навчається на денній формі навчання у Харківському національному університеті радіоелектроніки, факультет комп`ютерної інженерії та управління; термін навчання з 10.09.2021 по 30.06.2025. В позові ОСОБА_1 зазначила, що з березня 2022 року по лютий 2023 року для можливості дистанційного навчання в умовах воєнного стану відповідач на її прохання надав їй 178 000 гривень на придбання мобільного телефона, ноутбука, для вивчання мов програмування та зручності навчання в технічному університеті, а також для оплати послуг репетиторів, лікування зубів, встановлення брекет-систем, придбання продуктів харчування, особистої гігієни, одягу; зазначені витрати підтверджуються відповідними чеками. З вказаного часу вона не отримує матеріальної допомоги від відповідача та знаходиться на повному забезпеченні матері. Продовжуючи навчатися, вона потребує щомісячно та систематично значних коштів на оплату за заняття спортом, тренування, харчування, придбання одягу, навчальної літератури, канцелярського приладдя, комп`ютерної техніки тощо. Посилаючись на те, що крім вищевказаної суми, відповідач ОСОБА_2 , який є працездатною, здоровою особою, в добровільному порядку на її утримання матеріальної допомоги не надає, а вона потребує коштів на навчання, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання освіти, оскільки у період навчання остання не має самостійного заробітку та коштів для забезпечення достатнього життєвого рівня.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.10.2024 вказаний позов повнолітньої ОСОБА_1 про стягнення аліментів на доньку, яка продовжує навчання, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

26.12.2024 представником відповідача - адвокатом Томчуком Д.С. надано відзив на позов, (а.с.152-153), в якому, заперечуючи проти позовних вимог, він посилався на постанову Полтавського апеляційного суду від 11.12.2023 у справі № 529/254/23, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_1 , яка продовжує навчання. Обґрунтовуючи заперечення проти позову, стверджував, що факт добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 178 000 грн, встановлений зазначеним судовим рішенням і не потребує доказування. Згідно квитанцій про оплату навчання позивачкою ОСОБА_1 сплачено коштів загальну суму 30 968 грн, що є знано меншою сумою ніж вартість освітньої послуги за весь час навчання повнолітньої ОСОБА_1 , яка становить 91 158 грн відповідно до умов Договору про надання платної освітньої послуги. Вказує, що стороною позивача не надано суду належних доказів понесених витрат на навчання. Зокрема, придбання позивачкою мобільного телефону НОМЕР_1 , вартістю 46 999,00 грн, адаптера APPLE, вартістю 1 299,00 грн, захисного скла для IPhone 14 Pro Max 128, вартістю 1 499, 00 грн не є витратами на навчання. Просив суд взяти до уваги, що матеріальний стан відповідача не дозволяє сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, оскільки відповідача в березні 2025 року звільнено з військової служби. Крім того рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.07.2024 відповідача призначено опікуном над недієздатним рідним братом - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на утриманні відповідача перебувають батьки пенсіонери - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю вимог.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності за участю її представника, (а.с.215); просила позов задовольнити, мотиви для задоволення позову виклала в письмових поясненнях, (а.с.162-165).

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Слупицький В.С. наполягав на задоволенні позову з викладених в ньому підстав. Пояснив, що постанова Полтавського апеляційного суду від 11.12.2023 по справі 529/254/23 ґрунтується на сукупності доказів та обставин, які відрізняються від тих, що досліджуються в справі 644/8665/24, яка перебуває на розгляді Індустріального районного суду м. Харкова. Звертає увагу, що у вказаних справах різні позивачі. Пояснив, що ОСОБА_1 досягла повноліття та наразі є здобувачем вищої освіти 4 курсу денної форми навчання факультету комп`ютерної інженерії та управління Харківського національного університету радіоелектроніки, дата закінчення навчання - 30 червня 2025 року. Вказане вище навчання здійснюється на договірній (платній) основі, що підтверджується відповідним договором . З моменту отримання позивачкою коштів від відповідача, тобто з лютого 2023, сплив значний час, протягом якого позивачка продовжує навчатися, не отримуючи матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач ухиляється від належного утримання та фінансового забезпечення повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, матеріальну допомогу не надає. Відповідач є фізично здоровим, працездатним, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу. Відсутність допомоги зі сторони відповідача утворює нерівномірний тягар щодо обов`язку по утриманню позивачки, яка не працює, офіційного доходу не має, стипендії не отримує, так як навчання здійснюється на контрактній основі.

Представник відповідача - адвокат Томчук Д.С. в судовому засіданні пояснив, що постановою Полтавського апеляційного суду від 11.12.2023, яка набрала законної сили, встановлено факт добровільної сплати з 17.03.2022 відповідачем аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 в розмірі 178 000 грн, що є достатнім для задоволення потреб повнолітньої доньки на навчання. При цьому зазначав, що вартість освітньої послуги за весь час навчання повнолітньої ОСОБА_1 становить 91 158 грн згідно з Договором про надання платної освітньої послуги. Зазначив, що посилання в позові на потребу ОСОБА_7 в коштах на оплату тренувань, заняття спортом, лікування, харчування, придбання одягу тощо є вимогами про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, що застосовуються щодо дітей у віці до 18 років, а позивачка є повнолітньою особою. Категорично наполягав на тому, що позивачем не надано жодних доказів понесення витрат на навчання, оскільки навчається ОСОБА_1 дистанційно, відтак відсутні витрати на проїзд; житло не винаймає , тому витрати на оплату житла також не несе, проживає ОСОБА_1 з разом з матір`ю, яка є військовослужбовцем та користується відповідними пільгами як учасник бойових дій. Заперечуючи проти позову, стверджував, що слід враховувати обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги. Наполягав на тому, що матеріальний стан відповідача не дозволяє сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, оскільки в березні 2025 року відповідача ОСОБА_8 звільнено з військової служби та направлено для зняття з військового обліку; рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.07.2024 відповідача призначено опікуном над недієздатним рідним братом; на утриманні відповідача знаходяться літні батьки пенсіонери ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів : 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Судом встановлено, що батьками позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.02.2004 міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, (а.с.9).

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 15 червня 2007 року у справі № 2-232/07 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 29.05.2007 і до повноліття дитини, (а.с.11).

Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади №2024/010509509 від 02.09.2024, реєстрація місця проживання/перебування та витягу №2046 про зареєстрованих осіб від 25.09.2024 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_9 , (а.с.а.с.8, 58).

З 10 серпня 2021 року ОСОБА_1 навчається на комерційній основі у Харківському національному університеті радіоелектроніки на факультеті комп`ютерної інженерії та управління денного відділення за спеціальністю КБ 125, освітня програма «Безпека інформаційних і комунікаційних систем», за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, термін закінчення навчання включно до 30.06.2025.

Дані обставини підтверджуються довідкою Харківського національного університету радіоелектроніки № 23/615 від 03.09.2024 та копією Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 823 ПК від 10.08.2021, (а.с.43-44). Зі змісту цього договору, вартість освітньої послуги за весь час навчання повнолітньої ОСОБА_1 становить 91 158 грн з розрахунку 19 900 грн за 2021/2022 навчальний рік, 21 890 грн за 2022/2023 навчальний рік, 24 079 грн за 2023/2024 навчальний рік, 25 289 грн за 2024/2025 навчальний рік.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.12.2023 у справі № 529/254/23 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжує навчання, відмовлено, (а.с.211-216). В мотивувальній частині зазначеної постанови встановлено, що сплачених позивачем з 17.03.2022 коштів у сумі 178 000 грн є достатньо для задоволення потреб повнолітньої дочки на навчання.

Згідно із статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З пояснень представника позивача в судовому засіданні та змісту позовної заяви, додаткових письмових пояснень позивачки, (а.с.162-165), вбачається, що сторона позивача не оспорює факт отримання від відповідача грошових коштів у розмірі 178 000,00 грн, але стверджує, що з лютого 2023 року позивачка взагалі не отримувала матеріальної допомоги від відповідача та продовжувала і продовжує зараз навчатися, знаходячись на повному забезпеченні матері.

На підтвердження понесених витрат на навчання сторона позивача посилалась на копії квитанцій до платіжних інструкцій за 2021-2022 роки, (а.с. 46-56), які досліджувались в судовому засіданні. Проте суд зазначає, що зазначеним доказам вже надавалась оцінка Полтавським апеляційним судом від у справі 529/254/230.

Крім того, обґрунтовуючи понесені витрати на навчання, сторона позивача посилалась на квитанцію від 10.10.2024 про оплату курсів з «project management» на суму 14 800,00 грн, (а.с.105) та на квитанцію від 03.07.2024 на суму 1 371,72 грн, (а.с.107), про оплату курсу програмування. Проте, суд зазначає, що фактично це є скриншоти без жодних реквізитів, з яких не вбачається, хто сплачував та був учасником зазначених курсів та чи в межах учбового процесу вони проводилися; щодо квитанції від 27.11.2023 на суму 170,00 грн, (а.с.106) за публікацію наукових тез при Харківському національному університеті радіоелектроніки, яка фактично також є скриншотом без жодних реквізитів, не вбачається, хто був автором наукових тез. В копії товарного чека від 01.04.2024 на придбання зарядної станції на суму 18 800, 00 грн (а.с.117 ) нвідсутні відомості щодо покупця.

Докази повинні бути належні, допустимі та достовірні.

Зазначені докази не є належними і допустимими у розмінні ст. 76 ЦПК України і не можуть бути прийняті судом на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням повнолітньої позивачки.

Придбання позивачкою 25.02.2023 ноутбуку Lenovo, вартістю 29 99,00 грн, (а.с.61) та 15.07.2023 мобільного телефону IPhone 14 Pro Max 128, вартістю 46 999,00 грн, адаптера Apple, вартістю 1 299,00 грн, захисного скла для IPhone 14 Pro Max, вартістю 1 499, 00 грн, на загальну суму 49 797,00 грн, (а.с.62), не є витратами на навчання.

Оцінюючи надані стороною позивача документи щодо витрат позивачки на встановлення нею брекет-систем, на проходження курсів водія , на лікування, на оплату придбання одягу, суд зазначає що зазначені витрати є додатковими витратами на утримання дитини, що застосовуються щодо дітей у віці до 18 років, а позивачка є повнолітньою особою, тому зазначені витрати не входять до складу аліментів на навчання дитини.

У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу(утримання дитини, яка продовжує навчання).

Такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц (провадження № 61-1717св18), від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17 (провадження № 61-39201св18).

Відтак, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачкою не надано належних та достатніх доказів, що вказують на існування потреби у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі відповідача. Стороною позивача, не доведено потребу в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, понад матеріальну допомогу в розмірі 178 000,00 грн , яку позивачці ОСОБА_1 добровільно надав відповідач.

Оцінюючи пояснення представника відповідача в судовому засіданні щодо неспроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд зазначає наступне.

З 05 березня 2025 року відповідача ОСОБА_2 звільнено з військової служби, (а.с.195). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.07.2024 у справі 644/876/24, яке набрало законної сили, відповідача призначено опікуном над недієздатним рідним братом - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; крім того на утриманні відповідача перебувають батьки пенсіонери - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими він проживає, що також встановлено в мотивувальній частині зазначеного рішення.

Суд приходить до висновку, що стороною відповідача надано належні та допустимі докази на підтвердження неспроможності відповідача ОСОБА_2 в подальшому надавати доньці, яка продовжує навчання, матеріальну допомогу у зв`язку з наявністю в нього інших утриманців.

Відтак, у суду відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти на користь повнолітньої ОСОБА_1 , яка продовжує навчання .

Вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України

У Х В А Л И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено 20.05.2025. Повний текст рішення складено 26.05.2025.

Суддя В.О. Попова