Справа № 369/4377/25
Провадження №2/369/6357/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Громадської організації «Мархалівка. Підтримка», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної установи «Національне військове меморіальне кладовище» про захист прав,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

У травні 2025 року на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову. Просив суд заборони Державній установі «Національне військове меморіальне кладовище» (), товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОСПЕЦЮГ» () та будь-яким іншим особам проведення будівельних робіт на земельних ділянках з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 та інших ділянках, що відносяться до природоохоронної території Смарагдової мережі в межах Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області: - до розгляду Комітетом Бернської конвенції скарги №2024/02 щодо порушення Україною норм конвенції при проектуванні та будівництві кладовища - без проведення стратегічної екологічної оцінки - без проведення оцінки впливу на довкілля та оцінки транскордонного впливу на довкілля. Заборони Державній установі «Національне військове меморіальне кладовище» (), товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОСПЕЦЮГ» () та будь-яким іншим особам проїзду механічних транспортних засобів на земельних ділянках, з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 та інших ділянках що відносяться до природоохоронної території Смарагдової мережі в межах Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області. Заборони Державній установі «Національне військове меморіальне кладовище» (), товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОСПЕЦЮГ» () та будь-яким іншим особам втручання до недоторканності земельних ділянках з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 та інших ділянок, що відносяться до природоохоронної території Смарагдової мережі в межах Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області, у тому числі заборони проведення будівельних робіт. Заборони Державній установі «Національне військове меморіальне кладовище» (), товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОСПЕЦЮГ» () та будь-яким іншим особам вирубку лісу без спеціального дозволу на земельних ділянках, з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 та інших ділянках що відносяться до природоохоронної території Смарагдової мережі в межах Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області. Заборони Державній установі «Національне військове меморіальне кладовище» () та будь-яким іншим особам проведення поховань на земельних ділянках з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області до виконання всіх робіт, передбачених проектом, і прийняття закінченого будівництва.

Свої вимоги мотивував тим, що позивачі 12.03.2025 р. позивачі звернулися до суду з позовною заявою на захист прав з вимогами про припинення незаконної діяльності, відшкодування шкоди, усунення права користування земельними ділянками, спростування неправдивих відомостей. Вказали, що діяльність по розташуванню кладовища провадиться на ділянках, не придатних для цього, з порушенням санітарних норм, гігієнічних вимог й правил, будівництво несе значну екологічну загрозу та ризик надзвичайної ситуації. Враховуючи викладені обставини у заяві про забезпечення позову, просив суд задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивача про забезпечення позову слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 році у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимогти, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення або ефективного захисту порушених прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 03.07.2019 року у справі № 331/1255/17 та від 30.06.2021 року у справі № 204/8994/19 вказав, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує під час розгляду питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 року у справі № 724/561/20 та від 07.07.2021 року у справі № 308/7086/20.

В останній постанові Верховний Суд також наголосив на тому, що при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Враховуючи обставини спірних правовідносин, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову суд приходить до висновку, що заява в частині вимог заборони ДУ «НВМК»:

-вирубку лісу без спеціального дозволу на земельних ділянках, з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 та інших земельних ділянках, що відносить до природоохоронної території Смарагдової мережі в межах Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області;

-проведення поховань на земельних ділянках з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області до виконання всіх робіт, передбачених проектом, і прийняття закінченого будівництва, підлягають задоволенню.

Разом з тим суд не вбачає підстав забезпечення позову в частині заборони ДУ «НВМК», ТОВ «АВТОСПЕЦЮГ» та будь-яким іншим особам проведення будівельних робіт на земельних ділянках з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 та інших ділянках, що відносяться до природоохоронної території Смарагдової мережі в межах Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області: - до розгляду Комітетом Бернської конвенції скарги №2024/02 щодо порушення Україною норм конвенції при проектуванні та будівництві кладовища; без проведення стратегічної екологічної оцінки; без проведення оцінки впливу на довкілля та оцінки транскордонного впливу на довкілля; заборони проїзду механічних транспортних засобів на земельних ділянках, з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 та інших ділянках що відносяться до природоохоронної території Смарагдової мережі в межах Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області; заборони втручання до недоторканності земельних ділянках з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 та інших ділянок, що відносяться до природоохоронної території Смарагдової мережі в межах Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області, у тому числі заборони проведення будівельних робіт, оскільки дані вимоги представника позивача, є неспівмірними з позовними вимогами, які є предметом спору у даній цивільній справі.

Щодо інших вимог, а саме забороні ТОВ «АВТОСПЕЦЮГ» вчиняти певні дії, суд зазначає, що дане товариство станом на момент розгляду заяви не є учасниками даної цивільної справи, а тому у задоволенні заяви в даній частині суд відмовить.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача про заборону вчиняти певні дії іншим особам, оскільки представником позивача не конкретизовано, яким саме особам слід заборонити вчиняти певні дії. Враховуючи викладені обставини заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.149-159,260 , ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити частково.

Заборонити Державній установі «Національному військову меморіальну кладовищу»:

-вирубку лісу без спеціального дозволу на земельних ділянках, з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 та інших земельних ділянках, що відносить до природоохоронної території Смарагдової мережі в межах Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області.

-проведення поховань на земельних ділянках з кадастровими номерами :05:002:0457, :05:002:0458 Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області до виконання всіх робіт, передбачених проектом, і прийняття закінченого будівництва.

Копію даної ухвали надіслати сторонам.

Ця ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не Закону України припиняє її виконання.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ