Справа № 357/7851/25
Провадження № 4-с/357/32/25
У Х В А Л А

03.06.2025 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_2 , державний виконавець Томищ Володимир Васильович на дії державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2025 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з скаргою, заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_2 , державний виконавець Томищ Володимир Васильович на дії державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в якій просила:

1. Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції (нині - Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), ОСОБА_4 щодо не зняття арешту при закінченні виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду неправомірними.

2. Скасувати арешт 1/3 частини всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції Томища В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 112096 від 07.03.2002 р., та виключити запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5364102 від 12.03.2008 р.

3. Скасувати арешт 1/3 частини всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції Томища В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 112096 від 07.03.2002 р., та виключити запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5363534 від 18.08.2004 р.

4. Скасувати арешт 1/3 частини всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції Томища В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 112096 від 07.03.2002 р., та виключити запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5363800 від 12.03.2008 р.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана скарга була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду, як справа в порядку судового конторою за виконанням судових рішень.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2025 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Орєхова О.І. та отримана для розгляду 28 травня 2025 року.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За приписами ст.449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Вивчивши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суддя дійшов висновку, що вона не відповідає нормам чинного цивільно-процесуального законодавства з огляду на наступне.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК та містити відомості, зазначені в пунктах 35 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Нормами статей 175 та 177 ЦПК України регламентовано вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до яког оподається заява;

2) повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Аналогічні за змістом положення містяться також в п.п. 4-5 ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»,згідно з якими скарга повинна містити зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону, а також викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в п.20 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VII ЦПК порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні.

Положеннями ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 вказаного Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

З аналізу викладеного слідує, що оскарженню підлягають конкретні рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, передбачені законом, невчиненням або неналежним вчиненням яких порушено права сторони виконавчого провадження.

Ознайомившись зі скаргою та додатками, суддею встановлено, що ОСОБА_1 (його представник) звернувся до суду зі скаргою, яка містись одночасно вимоги, що розглядаються в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, а саме:

- визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції (нині - Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), Томища В.В. щодо не зняття арешту при закінченні виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду неправомірними;

та вимоги, які розглядаються в порядку позовного провадження:

- скасувати арешт 1/3 частини всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції Томища В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 112096 від 07.03.2002 р., та виключити запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5364102 від 12.03.2008 р.;

- скасувати арешт 1/3 частини всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції Томища В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 112096 від 07.03.2002 р., та виключити запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5363534 від 18.08.2004 р.;

- скасувати арешт 1/3 частини всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції Томища В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 112096 від 07.03.2002 р., та виключити запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5363800 від 12.03.2008 р.

При цьому, обставини, якими представник стягувача обґрунтовує вимоги скарги, носять загальний, неконкретний характер, а з прохальної частини поданої скарги взагалі не не зрозуміло які саме дії державного виконавця, в межах якого виконавчого провадження вони оскаржуються та коли вони мали місце, що унеможливлює перевірку дотримання встановленого законом строку на звернення до суду.

Також в скарзі не зазначено відомостей про наявність чи відсутність в учасників справи електронного кабінету та не надано доказів направлення скарги стягувачу ОСОБА_2 .

Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, суддя дійшов висновку, що він позбавлений можливості прийняту скаргу ОСОБА_1 у її первісному вигляді до розгляду, оскільки скаржник звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, яка не відповідає вимогам чиннного законодавства, одночасно заявив і вимоги позовного характеру, для яких чинним законодавством передбачений інший порядок розгляду, що перешкоджає правильному і своєчасному розгляду справи у визначений законом строк,

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на зміст скарги, обставини, викладені представником скаржника по тексту в обґрунтування своєї позиції, суддя вважає доцільним запропонувати скаржнику (його представнику) чітко визначитися із способом захисту, на його думку, порушеного права, який він буде здійснювати в цьому процесі, а саме надати до скаргу в новій редакції (для суду та інших учасників справи), яка буде відповідати вимогам ст. ст. 175, 177,499 ЦПК України, в якій зазначити конкретні вимоги, які стосуються дій державного виконавця.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України зазначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись, ст.ст. 185, 259-261, 353-354 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_2 , державний виконавець Томищ Володимир Васильович на дії державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, - залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення зазначених вище недоліків у строк який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О. І. Орєхов