Справа № 521/2617/25
Провадження № 2/521/3009/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору дійсним,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору дійсним та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3439 від 27.06.1994 року, зареєстрований у БТІ 23.12.1994 року за № 319 стр.24 кн. 9к, укладений 27.06.1994 року на Одеській товарній біржі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо квартири загальною площею 55,0 м. кв., жилою площею 40,4 м. кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на Одеській товарній біржі придбав у ОСОБА_2 квартиру загальною площею 55,0 м.кв., житловою 40.4 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна № 3439 від 27.06.1994 р., зареєстрованим у БТІ 23.12.1994 року за № 319 стр.24 кн. 9к. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 19.06.2021 року. Після смерті ОСОБА_3 його син ОСОБА_1 вступив у спадщину шляхом відкриття спадкової справи, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65420282 від 02.07.2021 року.

20.01.2022 року Постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланіної В.І. відмовлено спадкоємцю, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , у зв?язку з необхідністю визнання дійсним Договору № 3439 від 27.06.1994 року.

На даний час, виникає перешкода в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, позивач позбавлений можливості у позасудовий спосіб оформити належним чином свої спадкові права.

Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відзив на позов відповідачем не надано.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на Одеській товарній біржі придбав у ОСОБА_2 квартиру загальною площею 55,0 м.кв., житловою 40.4 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна № 3439 від 27.06.1994 р., зареєстрованим у БТІ 23.12.1994 року за № 319 стр.24 кн. 9к.

Відповідно до даного договору ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, продала ОСОБА_3 , трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 55,0 м. кв., жилою площею 40,4 м. кв., яка належить ОСОБА_2 на підставі довідки ЖСК «Январец-1» від 14.06.1994 року під № 20.

Вище зазначена квартира була придбана у відповідача за 15 000 000,00 (п`ятнадцять мільйонів) крб., які були одержані відповідачем повністю до підписання справжнього договору.

Однак даний договір нотаріально не посвідчувався, оскільки на час укладення договору, такого обов`язку не було.

23 грудня 1994 року ОСОБА_3 було здійснено реєстрацію укладеного Договору у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об?єктів нерухомості під № 319 стр.24 кн. 9к.

Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем була звільнена квартира, передані ключі - ОСОБА_3 , який використовував квартиру для постійного проживання, регулярно оплачував комунальні платежі та утримував квартиру у належному стані.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 19 червня 2021 року, яке було видано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилась спадщина, яка складається з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 його син ОСОБА_1 вступив у спадщину шляхом відкриття спадкової справи, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 65420282 від 02.07.2021 року.

Факт родинних відносин між померлим ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження від 28 липня 1983 року, серія НОМЕР_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2022 року Постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланіної В.І. відмовлено спадкоємцю, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , у зв?язку з необхідністю визнання дійсним Договору № 3439 від 27.06.1994 року.

На даний час, виникає перешкода в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, позивач позбавлений можливості у позасудовий спосіб оформити належним чином свої спадкові права.

Беручи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було зареєстровано.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 2 ст. 47 ЦК України ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу № 3439 від 27 червня 1994 року ніким не спростовані та свідчать про те, що ОСОБА_3 , є добросовісними набувачами вказаної квартири, оскільки придбав її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачам вартість квартири, зареєструвавши її в Одеському міському бюро технічної інвентаризації, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За таких обставин, коли ОСОБА_3 передав гроші за куплену квартиру, а відповідач передав у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а ОСОБА_3 відповідно їх прийняв, та розпочав користуватися вказаною квартирою, то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК (1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною .

Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення.

Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 263-265, 268, 274, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 220, 334, 638, 658 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору дійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3439 від 27.06.1994 року, зареєстрований у БТІ 23.12.1994 року за № 319 стр.24 кн. 9к, укладений 27.06.1994 року на Одеській товарній біржі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо квартири загальною площею 55,0 м. кв., жилою площею 40,4 м. кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсним.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 червня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН