Справа № 464/8408/24
пр.№ 2/464/223/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Жили В.С.,

за участі: секретаря судового засідання Харук У.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги,

встановив:

Позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго (далі ЛМКП «Львівтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення солідарно заборгованості за період з 01.12.2018 по 30.09.2024 за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 51 838,44 грн., за послуги з централізованого гарячого водопостачання в сумі 3 898,07 грн., а всього 55 736,51 грн.; інфляційні нарахування за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 243,83 грн., інфляційні нарахування за послуги з постачання гарячої води у розмірі 13,31 грн., 3% річних за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 69,86 грн., 3% річних за послуги з постачання гарячої води у розмірі 4,54 грн., пеню за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 147,70 грн., пеню за послуги з постачання гарячої води у розмірі 12,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго» за цією адресою, зокрема послуг постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги позивачем був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялись повідомлення на оплату послуг. З 01.07.2014 вважається укладеним договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго» (далі договір приєднання), який діяв до 30.11.2021 включно. З 01.12.2021 вважається укладеним індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води. На виконання означених договір, позивач зобов`язався надавати споживачам послуги відповідної якості, а останні своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги в строки і на умовах, що передбачені цими договорами приєднання. Відповідно до Договору 08-291 на реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання від 10.09.2021, ОСОБА_1 зобов`язувався до 30.08.2024 оплатити заборгованість за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання, однак, заборгованість так і не була оплачена, умови договору невиконані.

Таким чином, заборгованість з 01.12.2018 по 30.09.2024 за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) у відповідачів становить 51 838,44 грн., за послуги централізованого гарячого водопостачання 3 898,07 грн., інфляційні нарахування за послуги з постачання теплової енергії 243,83 грн., інфляційні нарахування за послуги з постачання гарячої води 13,31 грн., 3% річних за послуги з постачання теплової енергії 69,86 грн., 3% річних за послуги з постачання гарячої води 4,54 грн., пеня за послуги з постачання теплової енергії 147,70 грн., пеня за послуги з постачання гарячої води у розмірі 12,61 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачів у судовому порядку.

Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 02.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

22.01.2025 відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позов залишити без задоволення, покликаючись на те, що його син ОСОБА_2 перебуває в Збройних силах України, а до проходження служби проживав у своєї дружини на АДРЕСА_2 . У свою чергу, він, будучи особою з інвалідністю 2 групи, разом з дочкою ОСОБА_3 , яка також є особою з інвалідністю 3 групи, до 2019 року справно сплачували комунальні послуги. Проте, коли їх позбавили субсидії, виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги. 10.09.2021 між ним та позивачем був укладений договір про реструктуризацію заборгованості, проте у зв`язку з відсутністю субсидії в повній мірі оплачувати за опалення він не може.

24.02.2025 відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про відшкодування майнової і моральної шкоди в розмірі 250 000 грн., яку ухвалою суду від 24.03.2025 повернуто заявнику без розгляду.

Представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Капранова Н.Я. у судове засідання 28.05.2025 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просила суд такий задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання 28.05.2025 повторно не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи шляхом скерування судових повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку рекомендованими поштовими відправленнями на адресу їх зареєстрованого місця проживання

Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 та від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, в разі коли фактичне місце проживання особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її заявленому місцю проживання, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу.

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації щодо місця проживання особи, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм зареєстрованим місцем проживанням покладається саме на фізичну особу.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзив у на позовну заяву не подали.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 02.12.2024, відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру від 19.12.2024, відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 01.01.2025.

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» до будинку відповідачів надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відтак відповідачі є споживачами таких послуг. Для здійснення відповідних оплат позивачем за адресою відповідачів відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Факт надання означених послуг не заперечується відповідачами.

Положеннями статей 68, 162 ЖК України передбачено, що наймач та власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Як визначено ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З 01.07.2014 між сторонами вважався укладеним договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго», який діяв до 30.11.2021.

01.12.2021 між ЛМКП «Львівтеплоенерго» та споживачами укладено індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Вказані договори є публічними договорами приєднання та розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua/.

За умовами означених договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами.

За умовами п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.08.2019 № 830, п. 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 11.12.2019 № 1182, фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статей 10 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).

Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та п. 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).

У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і гарячу воду, а у разі відмови споживачів оплачувати споживання гарячого водопостачання заборгованість стягується в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідачі свої зобов`язання по оплаті за послуги з централізованого опалення (теплової енергії) та централізованого гарячого водопостачання належним чином не виконують.

10.09.2021 між позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 08-291 на реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого опалення, за умовами якого останній зобов`язався щомісячно оплачувати на особовий рахунок № НОМЕР_1 до 30.08.2024 по 784,99 грн. заборгованості щомісячно та поточні платежі за послуги на розрахунковий рахунок, який вказаний у повідомленні про оплату послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання ЛМКП «Львівтплоенерго».

Однак, умови договору відповідачем ОСОБА_1 не виконано, що не заперечував останній в ході розгляду справи.

Згідно з розрахунками позивача, за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2018 по 30.09.2024, з врахуванням здійснених проплат, заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) становить 51 838,44 грн., за послуги з централізованого гарячого водопостачання 3 898,07 грн., а всього 55 736,51 грн.

За змістом висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.09.2018 у справі № 522/7683/13-ц, саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості за житлово-комунальні послуги, заявленого стороною позивача надавачем відповідних послуг.

Відповідачами наведений розрахунок не заперечено, власного не проведено, доказів його неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.

Окрім цього, жодних доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у складі Збройних сил України, залучений до виконання бойових завдань у зоні бойових дій відповідачами не надано, клопотань з приводу з`ясування вказаних обставин до суду не надходило. При цьому, долучена відповідачем ОСОБА_1 копія акту від 27.08.2021 про те, що зі слів сусідів ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності інших доказів не може достовірно свідчити про ненадання позивачем відповідачу ОСОБА_2 житлово-комунальних послуг та відсутність в останнього обов`язку оплачувати споживання таких послуг за означеною адресою.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Норми статей 610, 611 ЦК України вказують на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Керуючись принципами диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) у розмірі 51 838,44 грн., за послуги з централізованого гарячого водопостачання 3 898,07 грн., а всього 55 736,51 грн.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідачів 3 % річних, інфляційних втрат та пені, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Окрім цього, пунктами 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405, яка набрала чинності 30.12.2023, внесено зміни та пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено в такій редакції: установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 № 285).

Таким чином, до періоду нарахування інфляційних втрат, 3 % річних та пені з 24.02.2022 по 29.12.2023, підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в редакції до внесення 29.12.2023 означених змін, а з 30.12.2023 із врахуванням таких змін.

Водночас з наданих позивачем розрахунків (додатків до позовної заяви) вбачається, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» нараховано втрати від інфляції, 3 % річних та пеню на заборгованість, що нарахована споживачам за період з січня 2024 року по липень 2024 року за період прострочення відповідачів з 01.03.2024 по 30.09.2024.

З огляду на наведене вище, дослідивши надані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що з відповідачів солідарно підлягають стягненню на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго»:

- нараховані позивачем на заборгованість за послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з січня 2024 року по липень 2024 року (за період прострочення з 01.03.2024 по 30.09.2024): інфляційні нарахування у розмірі 243,83 грн., 3% річних у розмірі 69,86 грн., пеня за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 147,70 грн.;

- нараховані позивачем за послуги з постачання гарячої води за період з січня 2024 року по червень 2024 року (за період прострочення з 01.03.2024 по 30.09.2024): інфляційні нарахування у розмірі 13,31 грн., 3% річних в розмірі 4,54 грн., пеня за послуги з постачання гарячої води у розмірі 12,61 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги необхідно задовольнити.

Окрім цього, як видно з платіжної інструкції від 02.12.2024 № 26 613, позивачем за подання означеного позову сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи та в силу п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, відтак відсутні підстави для стягнення з нього судового збору на користь позивача.

Таким чином, необхідно компенсувати ЛМКП «Львівтеплоенерго» за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1009,33 грн.

Водночас, з врахуванням вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 018,66 грн., а саме по 1 009,33 грн. з кожного.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 02.06.2025.

Керуючись статтями 2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.12.2018 по 30.09.2024 за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в розмірі 51 838,44 грн., за послуги з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 3 898,07 грн., а всього 55 736,51 грн.; інфляційні нарахування за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 243,83 грн., інфляційні нарахування за послуги з постачання гарячої води у розмірі 13,31 грн., 3% річних за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 69,86 грн., 3% річних за послуги з постачання гарячої води у розмірі 4,54 грн., пеню за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 147,70 грн., пеню за послуги з постачання гарячої води у розмірі 12,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 1 009 (одну тисячу дев`ять) гривень 33 (тридцять три) копійки судового збору з кожного.

Компенсувати Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 009 (одна тисяча дев`ять) гривень 33 (тридцять три) копійки.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтями 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 02.06.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , м. Львів, вул. Д.Апостола, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Володимир ЖИЛА