Провадження № 2/344/1042/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради, третя особа: Івано-Франківська міська рада, про визнання протиправним рішення про відмову у приватизації житла, зобов`язання провести приватизацію житла за відсутності ордера на житлове приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради, третя особа: Івано-Франківська міська рада, про визнання протиправним рішення про відмову у приватизації житла, зобов`язання провести приватизацію житла за відсутності ордера на житлове приміщення. В обґрунтування вимог позову зазначають, що між Державним підприємством «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці», як наймодавцем, та ОСОБА_1 , як Наймачем, було укладено Договір найму (оренди) житла (далі - Договір) від 04.03.2019р., який був переукладений 01.09.2021р. Згідно п. 1.1. Договору, Позивачці надано у безстрокове безоплатне користування, з метою проживання квартиру, яке іменується за договором «Житло», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Житло має наступні характеристики: загальна площа 44,7 м2, житлова площа 18,4 м2, кількість житлових кімнат 1, обладнано допоміжними приміщеннями та устаткуванням: кухня, коридор, ванна кімната, водопроводом: холодним, каналізація, електроенергія. За домовленістю сторін, разом із Наймачем у Житлі проживатимуть особи, що є членами родини наймача, а саме син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 1.2. Договору). Житло належить Наймодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.07.2013 року за індексним номером: 6012206, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 (п. 1.3. Договору). Згідно п. 2.1. Договору, даний договір укладено безстроково. У зв`язку з наявним трудовим (цивільно-правовим) договором користування даним житлом здійснюється Наймачем та особами, які проживають з ним безоплатно (п. 3.1. Договору). Згідно п. 4.4. Договору, Наймач має право зареєструвати своє та членів своєї родини місце проживання у вказаній квартирі; користуватись житлом відповідно до його призначення та умов цього договору; за попередньою письмовою згодою Наймодавця поліпшувати стан житла.

З 20.10.2021 року місце проживання Позивачки та її неповнолітнього сина зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2024/008991054 від 29.07.2024р., № 2024/008991119 від 29.07.2024.

З 23.02.2023 р. ДП «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці» перебуває в процесі припинення, що підтверджується Витягом з ЄДР від 20.09.2024р., у зв`язку із чим, державний житловий фонд, що перебував у власності підприємства було передано в комунальну власність територіальної громади.

Так, рішенням 40 сесії восьмого демократичного скликання Івано-Франківської міської ради від 06.02.2024р. № 25-40 «Про надання згоди на приймання в комунальну власність Івано-Франківської міської територіальної громади квартири АДРЕСА_2 » надано згоду на прийняття в комунальну власність територіальної громади міста квартири АДРЕСА_2 , яка належить Державному підприємству «Експертно технічний центр Держгідпромнагляду України».

На підставі Акту приймання-передачі житлового фонду в комунальну власність від 11.06.2024р., затверджений рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 785 від 28.06.2024р., житлову квартиру АДРЕСА_2 передано у комунальну власність Івано-Франківської міської територіальної громади.

22.07.2024р. за Івано-Франківською міською радою Івано-Франківської області зареєстровано право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 388257546 від 25.07.2024р. Таким чином, однокімнатна квартира, загальною площею 44,7 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , належить до державного житлового фонду місцевих рад, оскільки є власністю територіальної громади.

Після передачі Житла у комунальну власність Івано-Франківської міської ради, Позивачка та її неповнолітній син надалі проживали та продовжують проживати у квартирі, оскільки інше житло у них відсутнє. Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Оскільки Позивачкою право на приватизацію державного житлового фонду не використовувалось, що підтверджується довідками виданими Державним ощадним банком України №108.40/040-05/87921 від 02.08.2024р., № 23 від 31.07.2024 з метою реалізації свого права на приватизацію як особи, що має право користування квартирою, 03.08.2024р. через Центр надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська Позивачка звернулась до органу приватизації - Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради із заявою про передачу їй та її неповнолітньому сину у рівних частках в приватну власність однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

До заяви Позивачкою було долучено наступні документи: технічний паспорт (та його копія) на квартиру; Витяг з реєстру територіальної громади; копії паспортів неповнолітніх членів сім`ї, які мають право приватизації та копії свідоцтв про народження дітей; квитанція про оплату; Витяг з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно; Документ, що підтверджує невикористання наймачем та членами його сім`ї житлових чеків; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера, облікової картки платника податку позивача та її неповнолітнього сина; копії документів виданих органами ДРАЦС або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї, що підтверджується актом приймання- передачі документів від 03.08.2024р.

За наслідком розгляду заяви позивачки від 03.08.2024р. їй відмовлено у проведенні приватизації квартири. Листом-відповіддю № 950233 Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради повідомлено, що за результатами розгляду заяви від 03.08.2024р. та пакету документів на приватизацію квартири АДРЕСА_2 , встановлено, що у справі відсутній ордер на житлове приміщення.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , не входить до переліку об`єктів, які не підлягають приватизації згідно ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Позивачі мають право користування квартирою, проживають у ній постійно, згадане приміщення є жилим, не відноситься до службових та не є аварійним, а тому воно підлягає приватизації. У зв`язку із чим, ненадання заявником ордеру на квартиру не може бути єдиною підставою для відмови у приватизації житла. Враховуючи наведене просить суд визнати протиправною відмову Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради (лист-відповідь) на № 950233 від 03.08.2024р. у проведенні приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язати Департамент інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано- Франківської міської ради як орган приватизації державного житлового фонду провести дії по приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за відсутності ордера на житлове приміщення, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

14.11.2024 року представником відповідача Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що позивач звернувся до відповідача, як до органу приватизації, через Центр надання адміністративних послуг із заявою про передачу у приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність квартири АДРЕСА_3 . Однак, всупереч вимогам вищезазначеного Положення, позивач не надав необхідні документи, зокрема копію ордера на квартиру АДРЕСА_3 .

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, спірна квартира належала на праві власності ДП «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці», форма власності державна, яка була передана у комунальну власність міської територіальної громади у порядку встановленому чиним законодавством України. Отже вселення в спірне житлове приміщення та подальша його приватизація повинна відбуватися з дотриманням вищевказаного законодавства.

Тому, враховуючи вимоги законодавства та Положення в частині переліку документів необхідних для передачі у власність громадян житлових приміщень, відповідачем було повідомлено позивачу, що приватизація житлового приміщення буде здійснюватися при наявності ордеру, який відповідно до ст. 58 ЖК Української РСР є єдиною підставою для вселення в житлове приміщення.

Твердження Позивача у позовній заяві про те, що не подання ордера на спірну квартиру, який є єдиною підставою для вселення у житлове приміщення, та який згідно Положення, міститься у переліку документів, який позивач повинен був подати до органу приватизації, не є підставою для відмови у приватизації житлового приміщення, є безпідставними та таким, що суперечить житловому законодавству та законодавству яке регулює процедуру передачі квартир у власність громадян.

Ввважають, що відповідач повідомляючи позивача про необхідність ордера на квартиру АДРЕСА_3 для вчинення ним, як органом приватизації, дій щодо передачі спірної квартири у власність позивача, діяв в межах і у спосіб визначений чинним законодавством України. Враховуючи вищенаведене, просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною відмову у проведенні приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 та зобов`язання провести дії по приватизації вказаної квартири за відсутності ордера на житлове приміщення відмовити у повному обсязі.

26.11.2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що ОСОБА_1 не погоджується із наведеними Департаментом інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради у відзиві на позов доводами та наданою правовою оцінкою спірним правовідносинам з огляду на наступне. Правомірність заявлених вимог щодо визнання протиправною відмову у проведенні приватизації житла та зобов`язання провести дії по приватизації житла за відсутності ордера на житлове приміщення на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», обґрунтовано позивачем у позові.

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Правовою підставою для вселення Позивачки та її сина у житлове приміщення (квартиру) є Договір найму (оренди) житла від 04.03.2019р. та від 21.09.2021р., ордер на вселення Позивачці не видавався. Водночас, Позивачка на законних підставах вселилася у спірне житлове приміщення, постійно та тривалий час проживає у ньому, іншого житла не має.

Положеннями Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що право на приватизацію залежить від факту постійного проживання в квартирі та не передбачено, що за відсутності ордера (договору найму) громадяни не мають права на приватизацію. Ордер на житлове приміщення надає право на вселення до цього приміщення, а тому сама по собі його відсутність не дає підстав для висновку про самовільне зайняття спірного приміщення чи відсутність права на приватизацію квартири.

Квартира за адресою АДРЕСА_1 , не входить до переліку об`єктів, які не підлягають приватизації згідно ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Позивачі мають право користування квартирою, проживають у ній постійно, згадане приміщення є жилим, не відноситься до службових та не є аварійним, а тому воно підлягає приватизації.

У зв`язку із чим, ненадання заявником ордеру на квартиру не може бути єдиною підставою для відмови у приватизації житла. Враховуючи наведене просить суд позовну заяву ОСОБА_1 , яка також діє від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради про визнання протиправною відмову у проведенні приватизації житла та зобов`язання провести дії по приватизації житла за відсутності ордера на житлове приміщення на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» - задовольнити в повному обсязі.

05.12.2024 року представником третьої особи Івано-Франківської міської ради подано до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що відповідно до листа Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики №950233 від 03.08.2013 року позивачу відмовлено у передачі в приватну власність квартири АДРЕСА_3 , оскільки той не надав всіх необхідних документів.

Відповідно до законодавства процедура передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, здійснюється за певним порядком та умовами. Виходячи з наведеного, просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради, третя особа Івано-Франківська міська рада про визнання протиправним рішення про відмову у приватизації житла, зобов`язання провести приватизацію житла за відсутності ордера на житлове приміщення - відмовити.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

Представник третьої особи - Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , батьками якого зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_1 від 16.10.2012 року.

05.07.2013 року ТзОВ «Західбудексперт» виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 .

Іх копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2013 року вбачається, що однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві державної власності належить ДП «Карпатський експерно-технічний центр Держгіпромнагляду України».

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, неповнолітнього сина ОСОБА_2 залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_1

04.03.2019 року між Державним підприємством «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці», в особі директора Александровича О.Л. діючого на підставі Статуту підприємства далі за текстом наймодавець та громадянин (ка) ОСОБА_1 , далі за текстом - наймач, разом за текстом - сторони, уклали Договір найму (оренди) житла відповідно до якого наймодавець передає а наймач приймає у безстрокове безоплатне користування, з метою проживання квартиру, яке далі іменується житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Житло має наступні характеристики: загальна площа (м2) 44,7, житлова площа (м2)18,4; кількість житлових кімнат 1.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що за домовленістю сторін, разом із наймачем проживатиме син наймача - ОСОБА_2 .

Згідно п.1.3. Договору вищевказане житло належить наймодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.07.2013 року за індексним номером: 6012206, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що даний договір укладено безстроково.

Відповідно до п.3.1., 3.2. Договору у зв`язку з наявним трудовим ( цивільно-правовим) договором користування даним житлом здійснюється Наймачем та особами які проживають з ним безоплатно. Наймодавець забезпечує житло передане в найм (оренду) комунальними послугами, і самостійно проводить оплату таких перед організаціями постачальниками.

Згідно п.4.4. Договору наймач має право: зареєструвати своє та членів своєї родини місце проживання у вказаній квартирі.

01.09.2021 року між Державним підприємством «Карпатський експертно- технічний центр Держпраці», в особі директора Александровича О.Л. діючого на підставі Статуту підприємства далі за текстом - наймодавець та ОСОБА_1 далі за текстом - наймач, разом за текстом сторони, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, керуючись взаємною згодою та діючим законодавством України, уклали Договір найму (оренди) житла, відповідно до якого наймодавець передає, а наймач приймає у безстрокове безоплатне користування, з метою проживання квартиру, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . ЖИТЛО має наступні характеристики: загальна площа (м2)44,7, житлова площа (м2)18,4; кількість житлових кімнат 1.

Згідно п.1.2. Договору за домовленістю сторін, разом із наймачем проживатиме син наймача - ОСОБА_2 .

Із п.1.3. Договору вбачається, що вищевказане житло належить наймодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.07.2013 року за індексним номером: 6012206, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майнгч 01.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що даний договір укладено безстроково.

Відповідно до п.3.1., 3.2. Договору у зв`язку з наявним трудовим (цивільно-правовим) договором користування даним житлом здійснюється Наймачем та особами які проживають з ним безоплатно. Наймодавець забезпечує житло передане в найм (оренду) комунальними послугами, і самостійно проводить оплату таких перед організаціями постачальниками.

З рішення Івано-Франківської міської ради 40 сесія восьмого демократичного скликання від 06.02.2024 року №25-40 «Про надання згоди на прийняття в комунальну власність Івано-Франківської міської територіальної громади квартири АДРЕСА_2 » вирішено надати згоду на прийняття в комунальну власність територіальної громади міста квартири АДРЕСА_2 , яка належить Державному підприємству «Експертно технічний центр Держгірпромнагляду України».

11.06.2024 року підписано акт приймання передачі житлового фонду в комунальну власність, зокрема житлової квартири на АДРЕСА_4 , яка передана у комунальну власність Івано-Франківської територіальної громади.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.08.2024 року вбачається, що однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить Івано-Франківській міській раді Івано-Франківської області.

З витягів з реєстрів територіальної громади Івано-Франківської міської ради від 29.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 20.10.2021 року.

Із довідки АТ «Державний Ощадний Банк України» вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 не значиться в списках громадян, які мають право на приватизацію житла за адресами: АДРЕСА_5 .

Згідно довідки АТ «Державний Ощадний Банк України» від 31.07.2024 року №23 вбачається, що ОСОБА_1 не значиться в списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресами: АДРЕСА_6 .

03.08.2024 року ОСОБА_1 зверталась до ЦНАП м.Івано-Франківська з метою виготовлення свідоцтва на право власності на житло, та нею було надано наступний перелік документів: 1.Заява. 2. Технічний паспорт (та його копія) на квартиру. 3.Витяг з реєстру територіальної громади. 4.Копії паспортів повнолітніх членів сім`ї, які мають право приватизації та копії свідоцтв про народження дітей (подаються з оригіналами для звірки або нотаріально завірені). 5. Квитанція про оплату. 6. Витяг з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно (замовляється адміністратором ЦНАП). 7. Документ, що підтверджує невикористання наймачем та членами його сім`ї житлових чеків (замовляється в Ощадбанку). 8. Копії довідок про присвоєння реєстраційного номера, облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву та всіх членів його сім`ї. 9. Копії документів виданих органами ДРАЦС або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, та ін.), що підтверджується копією акту приймання-передачі документів.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 03.08.2024 року до керівника органу приватизації остання просила оформити передачу в приватну власність квартири, жилого приміщення в гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі, що займає ОСОБА_1 разом із членами сім`ї на умовах найму. При оформленні квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі у спільну часткову власність просила передати у приватну власність членам сім`ї у рівних частках: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . До заяви додано: копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом із ним; Документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

З листа першого заступника директора Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики № 950233 від 03.08.24 р. вбачається, що Департаментом інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради розглянуто пакет документів на приватизацію квартири АДРЕСА_2 , який зданий Вами 03.08.2024 року в Центр надання адміністративних послуг. За результатами розгляду, повідомляємо, що у справі відсутній ордер на житлове приміщення. Згідно Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян п. 18 «Громадянином до органу приватизації подаються: копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі»). Ст. 58 Житлового кодексу України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. Також ст. 61 «Договір найму жилого приміщення. Укладення договору найму жилого приміщення» зазначає, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Отже зважаючи на вищевказане приватизація житлового приміщення буде здійснюватись при наявності вищезазначених документів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження

№ 61-2417сво19).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного позивачем, має з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права) дозволити досягнути мети судочинства, зокрема, реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач, а у разі неможливості такого відновлення - гарантувати отримання компенсації. Судове рішення, ухвалене на користь позивача, не має спонукати його знову звертатися за захистом до суду (див., зокрема постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 у справі № 488/2807/17 (пункт 86).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина друга статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом (частина третя статті 9 ЖК України).

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом (частини десята, одинадцята статті 8 цього Закону).

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року N 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно із частиною одинадцятою статті 8 цього Закону спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до пункту 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до положень частини 1 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до пункту третього статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно з пунктом десятим статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків- пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується.

Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи з аналізу змісту Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї.

Аналогічну норму містить пункт 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року N 396.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 296/4642/19 (провадження № 61-2708св20) вказано, що «висновки суду щодо обґрунтованості відмови ОСОБА_1 у приватизації зумовлені лише відсутністю в останнього ордеру на зазначену квартиру. При цьому, апеляційний суд не надав жодної оцінки тому, що позивач вселився до квартири АДРЕСА_1 на підставі відповідного рішення міської ради, зареєстрований і постійно проживає в ній з 2005 року та несе витрати з її утримання, законність його проживання відповідачем не оспорена, вимоги про усунення перешкод у користуванні спірним житлом відповідач протягом усього часу проживання позивача не заявляв. Окрім того, суд не звернув увагу на те, що іншого житла позивач не має, що свідчить про те, що він має достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому його «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року у справі № 202/3404/22 (провадження № 61-10091св23) вказано, що «доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд, задовольняючи позов, здійснив втручання у дискреційні повноваження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, на увагу не заслуговують, оскільки щодо ефективності та належності визначеного позивачкою способу захисту порушеного права на безоплатну приватизацію державного житлового фонду шляхом зобов`язання вчинити певні дії щодо приватизації свідчать правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18), які підтримані у постановах Верховного Суду: від 18 грудня 2018 року у справі № 183/2859/16 (провадження № 61-10997св18), від 19 червня 2019 року у справі № 338/347/16-ц (провадження № 61-24054св18), від 30 вересня 2020 року у справі № 754/6918/18 (провадження № 61-13774св19), від 08 червня 2022 року у справі № 202/3820/19 (провадження № 61-836св21)».

За встановлених судом обставин порушене право позивачів на приватизацію житла, підлягає захисту. Враховуючи підстави відмови у наданні адміністративної послуги (приватизації квартири), а також те, що інших підстав відмови, передбачених законом, відповідачем не наведено, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати незаконною відмову Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради № 950233 від 03.08.2024 р. у проведенні приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і зобов`язати Департамент інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано- Франківської міської ради провести дії по приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою ОСОБА_1 , та неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265, 353-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради, третя особа: Івано-Франківська міська рада, про визнання протиправним рішення про відмову у приватизації житла, зобов`язання провести приватизацію житла за відсутності ордера на житлове приміщення задовольнити.

Визнати незаконною відмову Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради № 950233 від 03.08.2024 р. у проведенні приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Департамент інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано- Франківської міської ради провести дії по приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою ОСОБА_1 , та неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 06 червня 2025 року