Провадження № 2/161/1104/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Корнійчук А.А.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про стягнення витрат на утримання будинку та прибудинкової території, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення витрат на утримання будинку та прибудинкової території, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 .

Свій позов обґрунтовує тимщо вона є співвласником будинку та земельної ділянки (садиби) по АДРЕСА_1 , іншим співвласником частки будинку є відповідач - ОСОБА_3 .

Зазначає, що ОСОБА_3 та її брат ОСОБА_4 зареєстровані у житловому будинку за даною адресою, однак фактично проживає там тільки ОСОБА_3 , яка з березня 2022 року по теперішній час не бере жодної участі в утриманні будинку та прибудинкової території, що створило заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг.

У зв`язку з тим, що новим співвласником відповідно до Договору дарування від 27.08.2024 року стала позивач, частину витрат за житлово-комунальні послуги сплачує вона.

Вказує, що з березня 2022 року по жовтень 2024 року ОСОБА_3 не зроблено жодної оплати по утриманню житла, так само, на сьогоднішній день між позивачем та відповідачем не досягнуто жодної згоди щодо відшкодування витрат на утримання будинку, у зв`язку з цим позивач змушена звертатися до суду.

Зазначає, що з 2022 року по грудень 2024 року позивачем було сплачено 59809,92 грн. на утримання будинку та прибудинкової території, проте відповідач добровільно відмовляється сплачувати половину зазначеної суми, тобто 29904,96 грн.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на її користь витрат на утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 , а саме: 29904,96 грн., а також судовий збір.

Ухвалою суду від 14 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві. Просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи.

Третя особа в судовому засіданні пояснив, що його дружина позивач самостійно займається утриманням квартири АДРЕСА_2 . Зазначає, що наразі в даному будинку фактично ніхто не проживає.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Статтею 151 ЖК України передбачено, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд виходить з наступного.

У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17 зроблено висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

За змістом частини перщої статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, однак рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.01.2021 року шлюб між ними було розірвано (а.с.14-15).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач та ОСОБА_2 уклали шлюб 28.05.2022 року (а.с.10).

Згідно заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.04.2024 року за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право приватної власності в рівних частках по частки на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 16-17).

Із договору дарування від 27.08.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 безоплатно передав у власність ОСОБА_1 належну йому частки квартири АДРЕСА_2 (а.с.20-21).

Таким чином, ОСОБА_1 з 27.08.2024 року є співвласником частки квартири по АДРЕСА_1 , а іншим співвласником частки будинку є відповідач - ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що самостійно займається утриманням вищезазначеної квартири та прибудинкової території та з 2022 року по грудень 2024 року позивачем були понесені витрати на утримання будинку та прибудинкової території 59809,92 грн.

Крім того, в матеріалах справи міститься письмова пропозиція позивача до відповідача про добровільну сплату останньою на користь ОСОБА_1 половини понесених нею витрат на утримання їх спільної квартири (а.с.13).

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На обґрунтування своїх позовних вимог, що ОСОБА_1 з 2022 року по грудень 2024 року самостійно здійснює утримання будинку та з 2022 року по грудень 2024 року нею було сплачено 59809,92 грн. на утримання будинку та прибудинкової території, позивачем долучено квитанції про оплату комунальних послуг через АТ «Укрпошта», копії чеків, копії накладних, розписка.

Проте, суд критично ставиться до таких доказів та не бере їх до уваги, з огляду на наступне.

Зі змісту квитанцій за житлово-комунальні послуги за липень та вересень 2024 року вбачається, що прізвище платника даних послуг вказане відповідача - ОСОБА_3 (а.с.18-19), а тому підстав вважати, що платником цих послуг виступає позивач немає.

Суд не бере до уваги також квитанції по сплаті житлово-комунальних послуг через АТ «Укрпошта», оскільки з них вбачається, що оплата таких послуг була здійснена за період: жовтень - листопад 2024 року, в квитанціях не вказано прізвище, ім`я, по-батькові платника та адресу, за якою сплачуються такі комунальні послуги (а.с.26-28).

Окрім того, із чеків ТОВ «Нова лінія» вбачається, що будівельні матеріали були куплені за період 2024 року, однак ці письмові докази не підтверджують ту обставину, що будівельні матеріали були закуплені саме для проведення ремонтних робіт в спірній квартирі, та не підтверджують факт проведення таких робіт взагалі (а.с.29-32).

Також, у чекові № 935 від 19.10.2024 року на суму 773 грн., взагалі не зазначено хто є покупцем, відсутні підписи постачальника та покупця (а.с.29).

Із накладної замовлення № 18282 на суму 4020 грн. вбачається, що в ній відсутній підпис отримувача товару, а також дана накладна не підтверджує факт оплати зазначеного в ній товару (а.с.33-34).

В видатковій накладній № ТХ00-037236 від 25.04.2023 року на суму 39 386 грн. також відсутній підпис отримувача, не зазначено повністю ПІБ покупця даного товару та не підтверджує факт його оплати (а.с.35).

Розписка від 01.10.2024 року від ОСОБА_5 про надання ним послуг зі скошування трави на території будинку по АДРЕСА_3 та отримання ним за це коштів від ОСОБА_1 є неналежним доказом надання таких послуг, оскільки факт надання послуг повинен фіксуватися окремим договором, а оплата квитанцією про оплату таких послуг (а.с. 36).

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували той факт, що позивачем з 2022 року по грудень 2024 року було сплачено 59809,92 грн. на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.

Окрім того, позивач являється співвласником майна з 27.08.2024 року, а тому саме із цієї дати у неї виник обов`язок по утриманню даного майна, а відтак доводи ОСОБА_1 про стягнення з відповідача коштів на утримання будинку та прибудинкової територіїне ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх позовних вимог.

За таких обставин, оцінивши подані позивачем докази, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про стягнення витрат на утримання будинку та прибудинкової території не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 16, 358, 360, 361, 369, 544 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про стягнення витрат на утримання будинку та прибудинкової території відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Третя особа - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 27 травня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.