Справа № 555/2923/24
Номер провадження 2/555/728/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2025 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Старовецької Ю.В.

при секретарі - Григорієвій В.М.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Губар Н.В.

представника відповідача - адвоката Щура О.В.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області про визнання незаконним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання особи,-

В С Т А Н О В И В:

І.Стислий виклад позиції сторони позивача

Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідно до повідомлення Центру надання адміністративних послуг Березнівської міської ради від 23.09.2023 за №247/08-25 «Про знаття з реєстрації місця проживання» він був знятий з реєстрації місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» відповідно до поданої заяви власника житла ОСОБА_2 . Про зняття його з реєстрації позивач дізнався 06.11.2023, отримавши вказане повідомлення під розписку.

Зазначене рішення Центру надання адміністративних послуг Березнівської міської ради вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу та його колишній дружині ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, так як був придбаний під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі в період з 05.06.2000 по 18.11.2021.

08.11.2017 він з ОСОБА_2 за спільні подружні кошти придбали житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 140,7 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 08.11.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1245. Крім того, 08.11.2017 за тією ж адресою вони також придбали земельну ділянку під вказаним будинком площею 0,1035 га з кадастровим номером :01:001:0818, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого за № 1246. Вказаний будинок був придбаний для проживання їх сім`ї, однак право власності на цей будинок та земельну ділянку за спільною згодою було оформлено на дружину ОСОБА_2 .

Сторона позивача зазначає, що відповідно до норм Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому ОСОБА_1 є співвласником вищевказаного житлового будинку.

І оскільки позивач як співвласник житла відповідно до положень ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» не надавав згоди колишній дружині ОСОБА_3 на зняття його із

зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тому таке рішення про зняття його з реєстрації місця проживання є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням наведених обставин, просить визнати протиправним та скасувати рішення Центру надання адміністративних послуг Березнівської міської ради про зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Березнівської міської ради внести відомості до реєстру територіальної громади про скасування рішення про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Судові витрати покласти на відповідача.

ІІ. Стислий виклад позиції сторони відповідача

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Щур О.В. просять у задоволенні позову відмовити, вказуючи, що позов не тільки не містить будь-яких звернених до ОСОБА_2 позовних вимог, але і містить вказівку на відсутність порушення прав позивача, який з 21 квітня 2021 року не проживає у належному відповідачу згідно долучених до позову правовстановлюючих документів житловому будинку, який вона вже більше трьох років обслуговує власним коштом. Крім того, сторона позивача обрала неефективний спосіб захисту порушеного права, оскільки скасуванню має підлягати запис у реєстрі як матеріальний носій певної інформації, оскільки рішення реєстратора як акт індивідуальної дії вичерпало свою дію.

ІІІ. Стислий виклад третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача було подано письмові пояснення, в яких вказує, що 23 вересня 2023 року у Центр надання адміністративних послуг Березнівської міської ради звернувся власник житла ОСОБА_2 , яка подала заяву власника житла про зняття особи із зареєстрованого місця проживання щодо особи, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 41 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» посадова особа органу реєстрації з метою перевірки належності особі, що подала заяву для реєстрації місця проживання, відповідного житла на праві власності використала відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Під час розгляду заяви ОСОБА_2 на підставі даних з Державного реєстру було встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , її частка становить 1/1.

Посадова особа органу реєстрації будь-якою інформацію щодо співвласників вказаного житла не володіла, так як такі дані у державному реєстрі відсутні.

Згідно з пунктом 69 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) посадова особа органу реєстрації або адміністратор центру надання адміністративних послуг інформує особу, місце проживання якої зняте за заявою власника житла, засобами поштового, телефонного або електронного зв`язку. ОСОБА_1 про зняття з реєстрації місця проживання було повідомлено 23.09.2023 засобом поштового зв`язку. Також позивач 06.11.2023 на усне звернення отримав копію листа про зняття його з реєстрації місця проживання.

Відповідач вказує, що рішення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 було прийнято відповідно до положень Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), а тому просить у задоволенні позову відмовити.

ІV. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

12.12.2024 року було відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

27.12.2024 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача було подано письмові пояснення щодо позову.

13.01.2025 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву.

16.01.2025 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача було подано заяву про розгляд справи у відсутності представника.

14.03.2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

V. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини

Згідно повідомлення Центру надання адміністративних послуг Березнівської міської ради від 23.09.2023 за №247/08-25 «Про знаття з реєстрації місця проживання» ОСОБА_1 був знятий з реєстрації місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» відповідно до поданої заяви власника житла ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 09.07.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що був зареєстрований 05.06.2000 року було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 18.11.2021 року.

Отже судом встановлено, що в період із 05.06.2000 року по 18.11.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Із договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 08.11.2017, зареєстрованого в реєстрі за №1245, укладеного між ОСОБА_2 (Покупець) та ОСОБА_4 (Продавець), встановлено, що Продавець продає, а Покупець приймає і сплачує обумовлену суму за житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 08.11.2017 року за №103113781, право власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 , розмір частки 1/1.

V.Норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до положень ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту ( ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України).

Стаття 63 Сімейного кодексу України визначає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом ч.1, ч.2 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно ст.68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

За результатами досліджених доказів судом встановлено, що за час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно згідно положень Сімейного кодексу України є об`єктом спільної сумісної власності.

Сімейне законодавство України встановлює презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за період шлюбу і та обставина, що на даний час в провадженні Березнівського районного суду Рівненської області перебуває цивільна справа за позовом сторін про поділ майна подружжя, де одним із предметів позову є вказаний житловий будинок, даної обставини не спростовує.

Отже ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Будь яких доказів чи судових рішень, які б спростовували вказану обставину, суду надано не було.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та знятий із зареєстрованого місця проживання відповідно до поданої заяви ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника.

Позивач такої згоди відповідачу не надавав, а тому зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 лише на підставі заяви ОСОБА_2 суперечить вимогам ст.18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Також в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що без згоди ОСОБА_2 він не може повторно зареєструвати своє місце проживання вказаному будинку, а такої згоди відповідач йому не надає, тому існує лише судовий спосіб відновлення його порушеного права.

Аналізуючи позицію сторони відповідача, що заявлені позовні вимоги стосуються лише Центру надання адміністративних послуг Березнівської міської ради, а до ОСОБА_2 вимог позивачем не заявлено, суд приймає до уваги такі обставини.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

У постанові від 27 липня 2023 року у справі № 420/13945/22 Верховний Суд з посиланням на усталену практику Великої Палати Верховного Суду зробив висновок про те, що спір про визнання протиправним дій та рішення Департаменту надання адміністративних послуг про скасування/зняття з реєстрації місця проживання позивача хоча й обґрунтований посиланням на порушення відповідачем встановленого законом порядку зняття з реєстрації місця проживання, проте зводиться до порушення житлових прав позивача та його незгоди з позбавленням права користування житловим приміщенням та зняттям з реєстраційного обліку, проведеним на підставі заяви власника житла, тому цей спір насамперед стосується права користування житловим приміщенням та має приватноправовий характер.

Тому очевидно, що спір про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування як державного реєстратора, яким скасовано (припинено) речове право позивача на нерухоме майно (зокрема, право користування таким майном), так само в першу чергу пов`язаний з порушенням цивільного речового права позивача на нерухоме майно іншою особою, а саме особою, за заявою та в інтересах якої таке речове право було скасовано/припинено.

Такий висновок підтримано й Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 лютого 2023 року в справі № 489/3691/20, у якій вказано, що: «спір про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця може розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло іншою особою. Належним відповідачем у такому спорі є особа, за заявою якого позивача було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні та його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу. Органи реєстрації, що забезпечують формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи, або його посадові особі, не можуть виступати належними відповідачами у такому спорі. Такий орган лише зобов`язаний виконати відповідне рішення суду незалежно від того, чи був цей орган залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений».

У даній справі зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені фактичні обставини свідчать, що спір виник між ОСОБА_1 як особою, право користування якого житловим приміщенням припинено рішенням державного реєстратора, та ОСОБА_2 як особою, на підставі заяви та в інтересах якої позивача було знято з реєстрації.

Таким чином саме за рахунок ОСОБА_2 як особи, за заявою якої позивача знято з реєстрації місця проживання, і слід задовольняти позовні вимоги ОСОБА_1 .

Суд також не погоджується із стороною відповідача, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту - скасування рішення Центру надання адміністративних послуг Березнівської міської ради про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами першою, другою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричинених цими діяннями наслідкам (зокрема, постанови від від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55)).

Відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні регулюються Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Стаття 19 вищевказаного Закону визначає, що скасування рішення про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється відповідно до вимог, встановлених для скасування відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи статтею 17 цього Закону та в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже сам законодавець визначає таку правову категорію як «скасування рішення про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування)»

На підставі наведеного суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме скасувати рішення про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця та внесення відомостей до реєстру територіальної громади про скасування такого рішення враховує зміст порушеного права, характер його порушення, та є ефективним способом захисту, який забезпечить відновлення порушеного права позивача без необхідності вчинення інших дій з метою захисту такого права.

VІ. Висновок суду.

З огляду на наведене суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

VІІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору (квитанції від 04.12.2024 року) у розмірі 1 211 грн.

Сторона відповідача у відзиві вказувала на стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., однак оскільки позов задоволено повністю, відсутні підстави для стягнення витрат понесених відповідачем.

Керуючись ст.60, 63,68 Сімейного кодексу України, ст.141, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області, про визнання незаконним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання особи задовольнити.

Скасувати рішення Центру надання адміністративних послуг Березнівської міської ради про зняття ОСОБА_1 , з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Центр надання адміністративних послуг Березнівської міської ради внести відомості до реєстру територіальної громади про скасування рішення про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (тисяча двісті одинадцять) грн.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:Березнівська міська рада Рівненського району Рівненської області, 34600, м.Березне вул.Київська,11, .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 червня 2025 року.

Суддя: Старовецька Ю. В.