Справа № 447/2840/23 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В. Р.
Провадження № 22-ц/811/24/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

представника Новороздільського закладу загальної середньої

освіти I-III ступенів № 2 Новороздільської міської ради

Львівської області Баглай О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення суду від 27.11.2023 року у цивільній справі № 447/2840/23 за позовом ОСОБА_1 до Новороздільського закладу загальної середньої освіти I-III ступенів №2 Новороздільської міської ради Львівської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

В обгрунтування заяви покликається на те, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року, стягнуто з Новороздільського закладу загальної середньої освіти I-III ступенів №2 Новороздільської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 33 191.10 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Рішення суду виконано боржником, однак, виплачуючи йому кошти, боржник утримав військовий збір та податок з доходів, а в резолютивній частині судового рішення відсутня вказівка про те, що присуджена сума підлягає стягненню з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів, що свідчить про те, що фактично повного виконання рішення суду не відбулося, оскільки перераховані боржником кошти не відповідають тим сумам, що визначені у рішенні суду, яке набрало законної сили. Перерахування стягувачу суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Відсутність в резолютивній частині рішення суду вказівки на те, що сума стягується без проведення відрахувань, передбачених законодавством, або ж вже після проведення таких відрахувань, допускає різні варіанти її тлумачення, що є підставою для роз`яснення рішення суду.

З наведених підстав просить роз`яснити рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року у справі № 447/2840/23 за позовом ОСОБА_1 до Новороздільського закладу загальної середньої освіти I-III ступенів №2 Новороздільської міської ради Львівської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в частині щодо перерахунку стягувачу суми, зазначеної в резолютивній частині судового рішення, чи зменшену на суму установлених законодавством України податків і зборів.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 27.11.2023 у цивільній справі № 447/2840/23 - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що перераховані боржником на його користь кошти не відповідають сумі, що визначена рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року, яке набрало законної сили, а відсутність у резолютивній частині рішення суду вказівки про те, що присуджена сума підлягає стягненню за відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів допускає різні варіанти її тлумачення. Висновок суду першої інстанції про те, що рішення суду є чітким, зрозумілим і не потребує роз`яснення, не відповідає обставинам справи. Положення статті 265 ЦПК України не містять імперативної вказівки щодо додаткової деталізації суми, яка на підставі рішення суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, із вказівкою про утримання податків та інших платежів. Перерахування стягувачу суми меншої, ніж зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Вважає, що рішення суду слід роз`яснити, зазначивши, що суми, визначені в резолютивній частині рішення, мають бути виплачені в повному обсязі без вирахування з них податків та зборів. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника Новороздільського закладу загальної середньої освіти I-III ступенів № 2 Новороздільської міської ради Львівської області Баглай О.Д. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду є повним, чітким та зрозумілим, а відтак не потребує роз`яснення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судове рішення акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України ухвалюється судами іменем України і є обов`язковим до виконання на всій території України.

Чинне процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено (ч. 4 ст. 271 ЦПК України).

Необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

Роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків з приводу його зрозумілості та визначеності.

Відповідно до роз`яснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення в цивільній справі» роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

За своєю правовою суттю роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання. Незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз`яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Зрозумілість судового рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру для примусового виконання.

Підставою для роз`яснення судового рішення, як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта, є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

При цьому, роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню. Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Суд може відмовити у роз`ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю, або у випадку, коли судове рішення не підлягає роз`ясненню. Крім того, відповідно до ст. 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 13 травня 2024 року, позов ОСОБА_1 - задоволено.

Стягнуто з Новороздільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Новороздільської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 33191,10 грн.

Стягнуто з Новороздільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Новороздільської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Стягнуто з Новороздільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Новороздільської міської ради Львівської області судовий збір у розмірі 1073,60 грн. у дохід держави.

Зі змісту резолютивної частини рішення суду вбачається, що суд у даній справі вирішував питання виключно в межах заявлених позовних вимог, якими були стягнення з Новороздільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Новороздільської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 33 191,10 грн.

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що заявник просить роз`яснити рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року у справі № 447/2840/23, зазначивши в ухвалі про роз`яснення рішення суду про те, яка сума має бути перерахована стягувачеві: яка зазначена в резолютивній частині рішення суду чи зменшена на суму установлених законодавством України податків і зборів.

Аналізуючи зміст заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду колегія суддів приходить до висновку, що шляхом роз`яснення рішення суду заявник фактично просить роз`яснити порядок виконання рішення суду, застосування податкового законодавства при виконанні рішення суду про стягнення з Новороздільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Новороздільської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема встановлює вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 18 ПК України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

При вирішенні спору із стягнення винагороди за працю (заробітної плати) суд виходить із встановлених у справі обставин щодо розміру винагороди (заробітної плати), на отримання якої працівник має право відповідно до закону та/або умов трудового договору (контракту). Роботодавець із нарахованої працівнику винагороди (заробітної плати), в тому числі стягнутої за рішенням суду, як податковий агент в силу підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України зобов`язаний утримати й перерахувати до відповідного бюджету встановлену законом суму податку (обов`язкового платежу). Правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податку (обов`язкового платежу) із належної працівникові відповідно до умов трудового договору (закону) винагороди (заробітної плати) знаходяться у площині податкових, а не трудових відносин, а тому суд при вирішенні спору про стягнення винагороди (заробітної плати) не вирішує питання про належні до сплати податки (обов`язкові платежі). (Постанова ВПВС від 20 березня 2025 року у справі № 990/317/23)

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що правовідносини з нарахування, утримання та перерахування податку (обов`язкового платежу) зі стягнутої судом суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, яка підлягає стягненню з Новороздільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Новороздільської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 знаходяться у площині податкових, а не трудових відносин, а тому суд при вирішенні спору про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі не вирішує питання про належні до сплати податки (обов`язкові платежі).

У резолютивній частині Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року зазначено суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, яка підлягає стягненню з Новороздільського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Новороздільської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 , резолютивна частина рішення суду є цілком зрозумілою, не містить суперечностей, неточностей або кількох можливих варіантів тлумачення, заявник у поданій ним заяві про роз`яснення рішення суду не зазначив, у чому саме полягає незрозумілість рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року, а фактично просив роз`яснити застосування податкового законодавства при виконанні рішення суду, що не є підставою для роз`яснення рішення суду, а відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2023 року не потребує будь-яких роз`яснень, а тому відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 04.06.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк