ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3557/25 Справа № 185/9800/24 Суддя у 1-й інстанції - Юдіна С. Г. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 12.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 217207. Згідно п.п. 1.1 Договору, укладання Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер телефону Клієнта, вказаного при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Селфі Кредит» .

29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір Факторингу № 29022240 у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає/відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 29.02.2024 року до Договору факторингу № 29022024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 360 грн., з яких : 8 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 8 300 грн. заборгованість по відсоткам. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. 3 моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

29.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір № 100391077, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. Відповідно до умов договору кошти були надані ТОВ «МІЛОАН» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки надані відповідачем. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з наявними схемами кредитування, отримав проект кредитного договору з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами.

16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір Факторингу № 16072024 у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає/відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 року до Договору факторингу № 16072024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 100391077 в розмірі 28 450 грн., з яких : 20 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6250 грн. заборгованість по відсоткам; 2200грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Просив стягнути з відповідача заборгованість: за кредитним договором № 217207 в розмірі 16 360 грн., з яких: 8 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 8360 грн. заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 100391077 в розмірі 28 450 грн. , з яких : 20000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6 250 грн. заборгованість за відсотками; 2200 грн. заборгованість за комісією та судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за Кредитним договором № 217207 від 12.01.2022 року в розмірі 16 360 гривень, з яких : 8 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 8 360грн. заборгованість за відсотками; за Кредитним договором № 100391077 від 29.01.2022 року в розмірі 28450 гривень, з яких : 20000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6250 грн. заборгованість за відсотками; 2200 грн. заборгованість за комісією, а також судові витрати у розмірі 3028 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, щодо фінансового зобов`язання за кредитним договором № 217207 від 12.01.2022 року, укладеного з ТОВ «Селфі-кредит» у розмірі 16360 грн., що позивачем не надано суду доказів про виплату ( перерахування з рахунку кредитора) йому сум кредиту за кредитним договором № 217207 від 12.01.2022 року, укладеного з ТОВ «Селфі-кредит» у розмірі 8000 грн., та за договором про споживчий кредит № 100391077 від 29.01.2022 року, укладеного з ТОВ «МІЛОАН» у розмірі 20000 грн. Позивач не надав суду, первинні документи (квитанції, платіжні доручення, виписки, меморіальний ордер), що підтверджує суму наданого кредиту.

Також, позивачем не доведено факт погодження між сторонами кредитного договору умов пролонгації кредитних договорів, та є безпідставним нарахування відсотків за межами дії кредитного договору.

Крім того, до позовної заяви надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 217207 від 21.01.2022 року, за період з 29.02.2024 року по 31.07.2024 року. Зазначений розрахунок здійснено ТОВ « ФК ЄАПБ».

Розрахунок заборгованості, який наданий та підписаний первісним кредитором, на підставі первинних документів, як додаток до відгуку на відзив, унеможливлює визначити термін кредитування, чи погоджена пролонгація договору № 217207 від 12.01.2022 року.

В зв`язку з відсутності розрахунку заборгованості (30днів, 45 днів, 90 днів, або 120 днів) є спірною сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 8360 грн. та не доведеним є факт видачі кредиту.

Зазначає, щодо фінансового зобов`язання за договором про споживчий кредит № 100391077 від 29.01.2022р., укладеного з ТОВ «МІЛОАН» у розмірі 28450 грн., що до позовної заяви надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 100391077 від 29.01.2022 року, за період з 16.07.2024 року по 31.07.2024 року. Спірною та не доведеною є суму заборгованості, яка передана новому кредитору за договором факторингу.

Серед додатків до позовної заяви - відсутній розрахунок заборгованості, або виписка по рахунку заявника, про надання та перерахування суми кредиту та її зарахування на мій картковий рахунок, період нарахування відсотків за користування. В зв`язку з відсутності розрахунку заборгованості ( 30днів, 45 днів, 90 днів, або 120 днів, ) є спірною сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом

Крім того, позивач включив в умови договору комісію в якості плати за надання кредиту. При цьому позивач не вказує у позовній заяві, які саме послуги він надавав відповідачу за комісійну плату. Також умовами спірного кредитного договору не розписані детально послуги за які позивач встановив комісійну плату. В самому кредитному договорі відсутній перелік послуг та їх вартість. Таким чином із кредитного договору вбачається що не було визначено детального опису послуг за які первинний кредитор має право отримувати комісійну винагороду.

Документи надані позивачем, не є первинною документацією кредитора і не підтверджують факту видачі кредиту в сумі зазначеній Позивачем.

Також,первісний кредитор, не надсилав інформацію про умови виконання кредитного зобов`язання в умовах війни. ( договором такий порядок не передбачений.) З інформації ЗМІ він розумів про виникнення форс-мажорних обставин, які не залежать від мене та моїх дій. Первісний кредитор не надавав мені інформації, про автопрлонгацію договору, та не пред`являв вимогу про повернення кредиту, так як припинив свою фінансову діяльність (тимчасово). Як вбачається з укладених договорів факторингу, які укладено тільки 16 липня 2024року та 29.02.2024 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 44810,00 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що12.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 217207.

Згідно п.п. 1.1 Договору, укладання Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт або Мобільний

додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого на номер телефону Клієнта, вказаного при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.

Відповідно до п. 2.1. Договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом у Особистому кабінеті.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Селфі Кредит».

29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір Факторингу № 29022240 у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає/відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 29.02.2024 року до Договору факторингу № 29022024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16360 грн., з яких : 8000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 8300грн. заборгованість по відсоткам. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання.

3 моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

29.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір № 100391077.

Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. Відповідно до умов договору кошти були надані ТОВ «МІЛОАН» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки надані відповідачем.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з наявними схемами кредитування, отримав проект кредитного договору з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті) ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови Кредитного договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового становища а інформація надана йому Кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір Факторингу № 16072024 у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає/відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі.

Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 року до Договору факторингу № 16072024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 100391077 в розмірі 28450 грн., з яких : 20 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6 250 грн. заборгованість по відсоткам; 2200 грн.

З моменту отримання права вимоги до відповідача не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведені позовні вимоги, а саме факт укладання кредитного договору № 217207 від 12.01.2022 року, кредитного договору № 100391077 від 29.01.2022 року, факт отримання відповідачем грошових коштів, факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за ними шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи. Відповідач як власник банківських рахунків не був позбавлений можливості надати суду докази на підтвердження не надходження коштів на його рахунки. Крім того, відповідачем не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

За змістом ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Стаття 639 ЦК України регламентує, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до часини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Встановивши факт укладення позивачем кредитних договорів а саме: 12.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 217207; 29.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір № 100391077, а також факт отримання відповідачем коштів за договорами кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаних договорів та у строки визначені сторонами, те, що розрахунки суми заборгованості відповідають умовам кредитних договорів, докази зворотного в матеріалах справи відсутні, місцевий суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак і про задоволення таких.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевказані розрахунки суми боргу, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору.

Таким чином, з договорів кредиту, підписаних електронним підписом ОСОБА_1 вбачається, що відповідач був ознайомлений з умовами договорів, в тому числі і з розміром відсоткової ставки.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Всупереч умовам Кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попередніх кредиторів.

Частинами 1 та 2ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у цій справі у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 44810,00 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст.368, 369, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: