КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/156/24 Головуючий у 1 інстанції: Кордюкова Ж.І.
Провадження №22-ц/824/2479/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Першої київської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження майна,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Першої київської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження майна.

Просив скасувати заборону у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 00, а саме квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 5503951, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 1604021, накладену Першою київською державною нотаріальною конторою 18.08.1998 року на підставі заяви вхідний номер ВХ.2606 від 04.06.1998 за вказівкою ОСОБА_2 номер в реєстрі 24830-42.

В обґрунтування позову зазначив, що його матері, ОСОБА_3 , на момент її смерті належала на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру виникло у неї на підставі довідки № 27, виданої Житлово-будівельним кооперативом ленінського району «Проектувальник» № 6.

В 1998 році йому стало відомо, що в багатьох членів ЖБК «Проектувальник» №6 почали складатися складні стосунки з посадовими особами цього кооперативу, які займалися управлінням вищезазначеного багатоквартирного будинку.

Через побоювання, що ці посадові особи створять загрозу для власників квартир та їх прав власності на належні їм квартири, його матір особисто звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори, з заявою, якою просила, без її відома не видавати довідки про її квартиру і не здійснювати на підставі документів з її підписом жодних нотаріальних дій (за винятком коли такий підпис засвідчений Першою київською державної нотаріальної контори).

04.06.1998 відповідачем було зареєстровано вищезазначену заяву його матері від 27.05.1998 року за вх. №2606.

18.08.1998 в реєстр заборон за № 24830-42 Першою київською державною нотаріальною конторою було внесено заборону відчуження вищезазначеної квартири.

30.04.2014 його матір здійснила перереєстрацію права власності на вищезазначену квартиру у ДРРПНМ. Під час цієї реєстрації даній квартирі присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Під час усної консультації співробітники Першої київської державної нотаріальної контори повідомили його матір, що зняття заборони в позасудовому порядку неможливе, та порекомендували звернутися з позовною заявою до суду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір померла.

16.07.2022 він звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась у зв`язку зі смертю його матері. Після його звернення було заведено спадкову справу.

Накладена на об`єкт нерухомого майна заборона відчуження створює йому, як власнику зазначеного майна, перешкоди у розпорядженні майном, тобто обмежує його право власності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 2 версеня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційний вимог зазначив, що за відсутності витребуваних у відповідача офіційних документів про підстави та обставини накладання спірної заборони її законно зняти (прилинити) у позасудовий спосіб неможливо.

Вказує, що в позовній заяві надано достатні докази порушення відповідачем прав своєї померлої матері . Оцінювання ж доказів, встановлення характеру спірних правовідносин, надання їм юридичної кваліфікації належить до обов`язків суду. Оскільки позивач є спадкоємцем своєї померлої матері, про що зазначено в позовній заяві та встановлено оскаржуваним рішенням, то суб`єктом цих порушених прав зараз є саме позивач і порушення цих прав зараз перешкоджає (істотно ускладнює) оформленню спадщини саме позивачу.

Тому. висновки оскаржуваного рішення про недоведеність фактів порушення відповідачем прав позивача не відповідають обставинам справи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Перша Київська державна нотаріальна контора не скористалась своїм правом на подачу відзиву, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1ст.7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5ст. 272 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 . Батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки №27 від 01.06.1992, яка видана Житлово-будівельним кооперативом Ленінського району «Проектувальник» № 6, ОСОБА_3 була членом даного кооперативу з вересня 1968 року та проживала за адресою АДРЕСА_1 .

27.05.1998 ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори № 1 міста Києва з заявою, в якій просила не видавати довідки про її квартиру, вважати недійсними документи з її підписом та не здійснювати по ним нотаріальних дій, за винятком випадків, якщо її підпис завірений в нотаріальній контори № 1 міста Києва.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.04.2014 внесено запис №5503695 про право власності, відповідно до якого ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №320139913 від 13.01.2023, на підставі заяви вх. №2606 13.01.2005 внесено запис №5503951 про заборону на нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

16.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69487730 від 16.07.2022 Першою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №574/2022.

Відповідно до довідки № 644102-14 від 03.02.2024 склад спадкоємців, після смерті ОСОБА_3 , складається з її сина ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами, коли та яким чином відповідач, Перша київська державна нотаріальна контора, порушила його права та інтереси, оскільки заборона на нерухоме майно була накладена за особистою заявою та зверненням його матері, також позивачем не додано до матеріалів справи постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні реєстраційних дій щодо зняття обмеження на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Першої київської державної нотаріальної контори, яка не є ні особою, за заявою якої накладено обтяження, ні особою, в інтересах якої таке обтяження було вчинене.

Як вже зазначалося судом, заборона на нерухоме майно була накладена за заявою матері позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що належним відповідачем за вимогами про скасування заборони на нерухоме майно, є територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, у якої виник матеріально-правовий зв`язок із квартирою на яку накладено обтяження. Враховуючи наведене, суд вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Колегія суддів погоджується із такими висновками місцевого суду, мотивуючи таким.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі№ 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

При цьому, суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справі №461/6793/15-ц (провадження № 61-15551св18).

У заявленому позові позивач зазначив відповідачем Першу Київську державну нотаріальну контору і в апеляційній скарзі підтримав поданий позов та пояснив, що відповідачем має бути саме Перша Київська державна нотаріальна контора, оскільки саме нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори внесено інформацію про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а тому не бажає залучити у справу в якості відповідача територіальну громаду в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, у якої виник матеріально-правовий зв`язок із квартирою на яку накладено обтяження та інших осіб.

Матеріалами справи встановлено, що 27.05.1998 ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори № 1 міста Києва з заявою, в якій просила не видавати довідки про її квартиру, вважати недійсними документи з її підписом та не здійснювати по ним нотаріальних дій, за винятком випадків, якщо її підпис завірений в нотаріальній контори № 1 міста Києва.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.04.2014 внесено запис №5503695 про право власності, відповідно до якого ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №320139913 від 13.01.2023, на підставі заяви вх. №2606 13.01.2005 внесено запис №5503951 про заборону на нерухоме майно.

Тобто, Перша Київська державна нотаріальна контора в даному випадку здійснювала функції реєстратора обтяження нерухомого майна на підставі повідомлення банку.

Відповідно дост.1Закону України «Про нотаріат» нотаріус є посадовою особою, на яку покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також на нього законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріус не є учасником цивільних правовідносин між сторонами правочину та порушником прав, що виникають з цих відносин, у нотаріуса відсутня процесуальна зацікавленість у предметі спору.

У спірних правовідносинах Перша Київська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем у справі.

Клопотання про залучення до участі у справі інших належних відповідачів позивачем не заявлено. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд не вправі встановлювати факти, робити висновки по суті спору за неналежного суб`єктного складу учасників та вирішувати питання про права і обов`язки осіб, не залучених до участі у справі.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовив у заявленому позові з вищенаведених підстав. Доводи апеляційної скарги є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Рішення судом першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана