РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

за участю секретаря с/з Карпішиної С.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із указаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що у 2017 році познайомилася на весіллі своєї подруги з ОСОБА_3 та за деякий час після знайомства вона із ОСОБА_4 почали жити разом. У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася двійня ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не перебували в зареєстрованому шлюбі запис про батька у свідоцтві про народження дітей вказано на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. За словами заявника, вона проживала разом з дітьми спільно з ОСОБА_3 однією сім`єю, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у органах реєстрації актів цивільного стану, в подальшому мали намір оформити офіційно відносини та внести зміни в актовий запис про батька. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України ОСОБА_1 разом з дітьми виїхала у безпечне місце за кордон. ОСОБА_3 11.08.2024 року направлений до лав Збройних Сил України для оперативного доукомплектування військ в період дії воєнного стану та з метою забезпечення оборони держави, однак зник безвісти 12.10.2024 року під час стрілецького бою з противником поблизу населеного пункту Новоіванівка Суджинського району Курської області. Встановлення факту батьківства має для ОСОБА_1 юридичне значення та відповідає інтересам її малолітніх дітей, зокрема, необхідне для оформлення соціальних виплат. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Заявниця, виходячи з аналогії закону, просить застосувати до виниклих правовідносин положення статті 130 Сімейного кодексу України, оскільки чинним сімейним законодавством не визначено, яким чином встановлюється факт батьківства особи, яка зникла безвісти.

З огляду на викладене, заявник просить встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також внести зміни в актові записи про народження дітей.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 31.12.2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити. Додала, що проживала з ОСОБА_3 близько 11 місяців після народження дітей, а потім вони розійшлися. Періодично ОСОБА_7 брав участь у вихованні доньок, надавав матеріальну допомогу. визнавав доньок як власних дітей. Підтвердження факту батьківства необхідно для отримання певних пільг.

Представник заявника адвокат Ліпська-Романченко Г.Д. в засіданні вказала, що заявник має намір оформити соціальні виплати у зв`язку із зникненням безвісти батька дітей. Оскільки заявник не перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 відомості про дітей записані зі слів матері згідно із ч. 1 ст. 135 СК України.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти вимог заяви не заперечує.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надала пояснення про те, що із заявником знайома з 2020 року. ОСОБА_3 є її рідним братом, він проживав разом із заявником близько 11 місяців після народження дітей. У подальшому жили окремо. ОСОБА_4 ще деякий час навідував дітей, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 любив, доглядав за ними, вважав себе їх батьком, забирав дітей з пологового відділення. За словами свідка, брат ніколи в офіційному шлюбі не перебував. Свідок підтвердила, що на доданих до заяви фото у справі зображені її брат, мати та діти.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що заявник завагітніла і вона забрала її з сином ОСОБА_3 до себе. Разом проживали 11 місяців, а потім ОСОБА_12 поїхала до себе додому. Син свідка визнавав своє батьківство, брав участь у вихованні дітей.

Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилися ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , батьками яких зазначені ОСОБА_13 та ОСОБА_1 . Відомості про батька дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується актовими записами про народження №1004 від 28.04.2020 року та №1003 від 28.04.2020 (а.с. 13, 14, 55, 56).

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_6 14.10.2024 року складено на ім`я ОСОБА_11 сповіщення сім`ї №1029 про те, що її син ОСОБА_3 , який був призваний на військову службу по мобілізації, зник безвісти 12.10.2024 року під час стрілецького бою з противником поблизу н.п. Новоіванівка Суджанського району курської області росії. Житомирським РУП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0003220 за фактом зникнення безвісти 12.10.2024 року під час виконання бойового завдання військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Правова кваліфікація ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 18, 19).

За правилами частин першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) сформульовано правовий висновок такого змісту: «Існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України).

Дитина має право знати своїх батьків (частина перша статті 7 Конвенції про права дитини).

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема, матір`ю дитини.

Враховуючи факт зникнення безвісти гр. ОСОБА_3 та відсутності правового регулювання встановлення батьківства за наведених обставин, суд вважає за можливе відповідно до норми статті 10 СК України застосувати до правовідносин у цій справі положення статті 130 Сімейного кодексу України, яка регулює подібні відносини, - встановлення батьківства за рішенням суду у разі смерті чоловіка (аналогія закону).

Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 130 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Враховуючи викладене та з огляду на забезпечення найкращих інтересів дітей, проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, а також застосувавши аналогію закону до відносин встановлення факту батьківства у разі зникнення без вісті чоловіка суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, на які посилається ОСОБА_1 , а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2-5, 10-13, 76-81, 264, 265, 293, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни в актовий запис про народження №1004, складений 28.04.2020 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому зазначити відомості про батька дитини: в графі «Батько» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Внести зміни в актовий запис про народження №1003, складений 28.04.2020 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому зазначити відомості про батька дитини: в графі «Батько» - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа 1: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: м. Житомир, майдан Соборний, 1.

Заінтересована особа 2: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя