ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року

м. Київ

справа № 2206/113/12

провадження № 61-15053св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача Литвиненко І. В.,

суддів: Грушицького А. І., Карпенко С. О., Пророка В. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Войналовича Олега Миколайовича на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року у складі колегії суддів: Грох Л. М., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 32 577,72 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області заочним рішенням від 20 квітня 2012 року позов задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 32 577,72 грн, яка складається з основної заборгованості у розмірі 27 585,59 грн, інфляційних витрат у розмірі 3 645,35 грн та 3 % річних - 1 346,78 грн.

Вирішив питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, у жовтні 2024 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 11 жовтня 2024 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2012 року відмовив.

Апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_2 був належно повідомлений про розгляд справи, проте подав апеляційну скаргу після спливу більш як одного року з дня складення судового рішення.

Відтак незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Войналович О. М. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року, в якій просить оскаржене судове рішення скасувати, передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, визначені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Представник заявника посилається на те, що рекомендоване повідомлення № 374 не містить прізвища особи, якій воно було вручено, а тому не може бути достовірним доказом отримання відповідачем заочного рішення суду.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду суперечить вимогам цивільно-процесуального законодавства та гарантіям, закріпленим у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У лютому 2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Керницької О. В. до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Зазначає, що ОСОБА_2 отримав судову повістку про виклик у судове засідання 28 березня 2012 року. Оскільки відповідач не з`явився у судове засідання, суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності. ОСОБА_2 був достеменно обізнаний про існування судового провадження у справі. 24 квітня 2012 року відповідач отримав копію заочного рішення суду, що підтверджується матеріалами справи.

Такі обставини встановлені у постанові Хмельницького апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у цій справі.

Разом з тим, дії відповідача є порушенням принципу добросовісності, оскільки у 2023 році представник ОСОБА_2 звертався зі скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження у цій справі, що є беззаперечним доказом отримання відповідачем заочного рішення суду та ознайомлення з ним.

Крім того, представник ОСОБА_1 - адвокат Керницька О. В. просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 21 000 грн.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 06 грудня 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Дунаєвецького районного суду Хмельницької області.

Справа № 2206/113/12 надійшла до Верховного Суду 20 січня 2025 року.

Верховний Суд ухвалою від 16 квітня 2025 року справу призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13).

Суд першої інстанції призначив справу на 09 лютого 2012 року.

Розгляд справи відкладено на 28 лютого 2012 року, про що ОСОБА_2 був повідомлений 10 лютого 2012 року (а. с. 24).

Відповідно до довідки на а. с. 35 справу відкладено на 20 квітня 2012 року.

ОСОБА_2 направлено повідомлення про дату та час розгляду справи телеграфом (а. с. 37).

Згідно з транзитною телеграмою на а. с. 40 ОСОБА_2 отримав судову повістку 03 квітня 2012 року.

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області заочним рішенням від 20 квітня 2012 року позов задовольнив.

Відповідно до рекомендованого повідомлення від 23 квітня 2012 року ОСОБА_2 отримав копію судового рішення (а. с. 50).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) вбачається, що заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2012 року забезпечено надання загального доступу 10 травня 2012 року.

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області ухвалою від 30 липня 2024 року у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовив.

Заяву про перегляд заочного рішення залишив без розгляду.

Хмельницький апеляційний суд постановою від 17 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, а ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30 липня 2024 року - без змін.

Верховний Суд ухвалою від 22 жовтня 2024 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Войналовичем О. М., на ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30 липня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 вересня 2024 року відмовив.

07 жовтня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Войналович О. М. подав апеляційну скаргу на заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2012 року.

Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 11 жовтня 2024 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2012 року відмовив на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлено зміст, форму, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Пунктами 9, 13 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18) зроблено висновок про те, що, незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовується той процесуальний закон, який діє на момент вчинення таких дій (частина третя статті 3 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21) погодилася з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленим у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц, про те, що процедура апеляційного оскарження визначається за процесуальними правилами, які діють на момент подання апеляційної скарги, а не на час ухвалення оскарженого рішення.

Відповідно до статті 228 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Головуючий відкриває судове засідання і з`ясовує, хто з учасників справи з`явився, встановлює їх особу, перевіряє повноваження представників, після чого повідомляє зміст заяви і з`ясовує думку сторін та інших учасників справи щодо вимог про перегляд заочного рішення.

Згідно з частиною першою статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), навела такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Отже, відповідно до приписів статті 127 ЦПК України суд першої інстанції наділений повноваженнями залишити заяву про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом. Водночас суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті. Правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

У пунктах 71, 76, 77 постанови від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: «відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду нагадує, що у разі постановлення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення об`єктом оскарження в суді апеляційної інстанції є не ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, а безпосередньо заочне рішення, перегляд якого буде здійснюватися саме за апеляційною скаргою відповідача.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження апеляційний суд не вирішує поважність/неповажність причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а лише перевіряє дотримання заявником строку на апеляційне оскарження заочного рішення, який починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України)».

Натомість у випадку відсутності підстав для поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення така заява підлягає залишенню без розгляду місцевим судом.

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області ухвалою від 30 липня 2024 року у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовив. Заяву про перегляд заочного рішення залишив без розгляду.

07 жовтня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Войналович О. М. подав апеляційну скаргу на заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2012 року.

Цивільним процесуальним законом встановлено, що лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, в іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення суду.

Розгляд апеляційним судом справи за апеляційною скаргою відповідача на заочне рішення, де не було дотримано процедуру його оскарження, не сумісний з приписами процесуального закону і принципом правової визначеності. Отже, апеляційна скарга підлягала поверненню особі, яка її подала.

Проте суд апеляційної інстанції застосував норми статті 358 ЦПК України та відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі, розрахувавши строк на апеляційне оскарження з дати ухвалення заочного рішення, однак не звернув уваги на те, що у цій справі суд першої інстанції залишив заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення без розгляду, тоді як право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідач набуває лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або у разі ухвалення повторного заочного рішення, а тому суду апеляційної інстанції необхідно було повернути відповідачу апеляційну скаргу на заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2012 року.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відмовивши ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження на підставі статті 358 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Частиною четвертою статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, а передає справу для продовження розгляду, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Войналовича Олега Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Литвиненко

Судді А. І. Грушицький

С. О. Карпенко

В. В. Пророк

О. М. Ситнік