ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/807/74/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Кочеткової І.В., Полякова О.З.,
секретарОстащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дічка Віталія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжя (повний тексті рішення складено 21 лютого 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Федосенко Костянтин Олегович, про визнання права власності у порядку спадкування за законом та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Федосенко Костянтин Олегович, про визнання права власності у порядку спадкування за законом та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування, в якому просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на недоотримані у зв`язку зі смертю пенсійні виплати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 309 890,32 грн. та стягнути з відповідача на її користь вказану суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Федосенко Костянтин Олегович, про визнання права власності у порядку спадкування за законом та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування, задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на недоотримані у зв`язку зі смертю пенсійні виплати у розмірі 309 890,32 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 309 890 грн. 32 коп.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору розміром 3 098 грн. 90 коп.

Додатковим рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дічка Віталія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у цій справі задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Литвинець Юлія Сергіївна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 29 квітня 2025 року, апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Литвинець Юлії Сергіївни залишено без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2025 року у цій справі залишено без змін.

01 травня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дічка Віталія Сергійовича засобами поштового зв`язку направила до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі, яку обґрунтовує тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2025 року були задоволені її позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Федосенко Костянтин Олегович, про визнання права власності у порядку спадкування за законом та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування. Не погоджуючись з цим рішення суду відповідач подав апеляційну скаргу. Постановою Запорізького апеляційного суду від 29 квітня 2025 року, апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Литвинець Юлії Сергіївни залишено без задоволення, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2025 року у цій справі залишено без змін. Під час ухвалення судового рішення Запорізьким апеляційним судом не могли бути враховані всі наявні у сторони позивача докази щодо розміру понесених нею судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, відтак судом не було вирішено питання про судові витрати, що є підставою для ухвалення додаткового рішення суду. З цих підстав просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн.

Розглянувши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку про задоволення вказаної заяви та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Повноваження представника ОСОБА_1 адвоката Дічка Віталія Сергійовича підтверджено копіями свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 003012 від 21.11.2022 року та ордером на надання правничої (правової) допомоги № 1236920 від 29.04.2025 року, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги №210 від 18.10.2024 року.

На підтвердження понесених судових витрат під час апеляційного провадження стороною позивача надано документи, зокрема: договір про надання правової допомоги № 210 від 18 жовтня 2024 року, розмір ставок адвокатської винагороди/гонорару, рахунок-фактура № СФ-0092 від.19.03.2020 року, акт № 0092 від 19.03.2025 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), квитанція від 25.03.2025 року до платіжної інстанції про переказ готівки в сумі 2000,00 грн., рахунок-фактура № СФ-0093 від 29.04.2025 року, акт № 0093 від 29.04.2025 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), квитанція № ПН954 від 30.04.2025 року про сплату готівки в сумі 2000,00 грн.

Таким чином, заявником надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт, їх вартість, а також докази оплати.

З огляду на вищевикладене, вивчивши докази, подані представником ОСОБА_1 адвокатом Дічком Віталієм Сергійовичем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 133,137,270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Дічка Віталія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат задовольнити та ухвалити у цій справі додаткову постанову.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ( адреса: 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 158-б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна додаткова постанова складена 29 травня 2025 року.

Головуючий: С. В. Кухар

Судді: І. В. Кочеткова

О. З. Поляков