Справа № 634/893/24
Провадження № 2/634/13/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 року

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Зимовського О.С.,

за участю секретаря судового засідання - Лісняк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля FORD MONDEO реєстраційний номер НОМЕР_1 , випуску 2008 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіль FORD MONDEO реєстраційний номер НОМЕР_1 , випуску 2008 року.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 06.06.2006 року, який рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 28.08.2024 року розірвано. За час перебування у шлюбі з відповідачем за спільні кошти в інтересах сім`ї, 06.01.2022 року було придбано автомобіль FORD MONDEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , випуску 2008 року, реєстрація автомобіля здійснена на відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Позивач вважає, що придбаний автомобіль FORD MONDEO реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на відповідача, є спільним майном подружжя оскільки придбаний в період шлюбу в інтересах сім`ї, за спільні кошти, тому кожен має право на 1/2 частку цього майна.

Добровільно здійснити поділ сумісно нажитого майна відповідач ОСОБА_2 , категорично відмовляється, не бажає ділити майно за спільною домовленістю. Тому позивач звернулася до суду з позовною заявою про поділ спільного майна.

Ухвалою суду від 11.09.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.12.2024 року залишено зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 без руху.

Ухвалою суду від 24.02.2025 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 було повернуто заявнику, також ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 24.02.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, в направленій до суду заяві представник відповідача просив розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги визнали та відмовились від допиту свідка ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 06 червня 2006 року, який було розірвано рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 серпня 2024 року.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06.01.2022 року, власником транспортного засобу FORD MONDEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , випуску 2008 року є ОСОБА_2 .

Відповідно до копії Звіту про оцінку майна № 3/08-08-24 від 16.08.2024 року ринкова вартість автомобіля FORD MONDEO реєстраційний номер НОМЕР_1 , випуску 2008 року, який належить ОСОБА_2 складає 165830,00 грн.

Згідно частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У статті 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частина четверта статті 65 Сімейного кодексу України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За змістом статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами першою та другою статті 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18).

При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року в справі № 565/495/18 (провадження № 61-1539св19), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 серпня 2021 року в справі № 438/1673/13-ц (провадження № 61-17441св20)).

Судом встановлено, що автомобіль FORD MONDEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , випуску 2008 року було придбано 06.01.2022 року, тобто під час перебування сторін в шлюбі, а тому спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, що також не заперечується сторонами по справі.

З досліджених судом доказів та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що презумпція поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірний автомобіль позивачем не спростована.

За таких обстави суд приходить висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1658 грн. 30 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268, ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в ідеальних частках по 1/2 кожному на автомобіль марки автомобіль FORD MONDEO реєстраційний номер НОМЕР_1 , випуску 2008 року, без його реального поділу, вартість якого 165830 (сто шістдесят п`ять тисяч вісімсот тридцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1658 грн. 30 коп. (одну тисячу шістсот п`ятдесят вісім гривень) 30 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: