КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №359/3996/24 Головуючий у 1 інстанції: Борець Є.О.
Провадження №22-ц/824/2064/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2024 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року ТОВ «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором №446330-КС-001 про надання кредиту від 29.01.2022 року, що становить 59 568,22 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 20 000 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 36 568,22 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 3 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позову вказало, що 29 січня 2022 року позивач уклав з ОСОБА_1 договір про надання споживчого кредиту №446330-КС-001, за яким ТОВ «Бізнес позика» надала кредит в розмірі 20000 гривень 00 копійок, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти в означеному розмірі до 16 липня 2022 року, сплатити проценти за користування кредитом та комісію. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконала грошові зобов`язання в обумовлений строк, у неї виник борг по поверненню кредиту в розмірі 20000 гривень 00 копійок, борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 36568 гривень 22 копійок та борг по сплаті комісії в розмірі 3000 гривень 00 копійок. Загальний розмір боргу за договором про надання споживчого кредиту склав 59568 гривень 22 копійки. Відповідач ухиляється від добровільного повернення боргу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» борг за договором про надання споживчого кредиту №446330-КС-001 від 29 січня 2022 року в розмірі 50 040 гривень 00 копійок.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення боргу в більшому розмірі відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» витрати на оплату судового збору в розмірі 2034 гривень 82 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 5 серпня 2024 року представник ТОВ «Бізнес Позика» адвокат Клименко Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог за нарахованими та несплаченими (простроченими) процентами за користування кредитом в розмірі 9 528,22 гривень та ухвалити в цій частині нове рішення, згідно з яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» грошову суму в розмірі 9 528,22 грн. В решті залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення в оскаржуваній його частині є помилковим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач вважає, що висновки суду ґрунтуються на помилковому ототожненню процентів, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими йому позивачем у відповідності до умов кредитного договору, та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, а також помилкового сприйняття норм ЦК України, ЦПК України та існуючої судової практики щодо можливості зменшувати розмір процентів за кредитним договором, які нараховуються протягом строку кредитування.

Наголошує, що проценти по кредитному договору №446330-КС-001 нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам ЦК України, умовам договору про надання кредиту та Правилам.

Зауважує, що штрафні санкції не нараховувались та не включені до позовних вимог.

Додає, що відповідачем було порушено графік погашення кредиту, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту, оскільки проценти нараховуються за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, що передбачено п. 2 договору.

Звертає увагу, що з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за користування кредитом за процентною ставкою в розмірі 1,08188956 % нараховані позивачем в межах дії договору (24 тижні), а саме з 29.01.2022 року по 16.07.2022 року включно, тобто після 16.07.2022 року проценти не нараховувались, і становлять фіксований розмір - 36 568 грн. 22 коп., який, починаючи з наступного дня - з 17.07.2022 року, не збільшувався.

Зазначає, що включення до тексту кредитного договору умов про сплату відповідачем процентів за користування кредитом (п. п. 1, 2, 3 кредитного договору) й подальше нарахування позивачем зазначених процентів та витребування їх від відповідача, є законним та обґрунтованим, оскільки вони базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, які регламентують питання щодо надання споживчих кредитів, яким і є по своїй правовій суті даний кредитний договір.

За таких обставин, вважає, що самостійне визначення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні суми процентів за користування кредитом, заявлених до стягнення позивачем, як таких, що взагалі не підлягають стягненню з відповідача, беззаперечно порушує принцип змагальності сторін в цивільному процесі.

В цьому контексті позивач звертає увагу на те, що внаслідок зазначених дій та/або бездіяльності суду першої інстанції під час розгляду ним цієї судової справи фактично відбулось протизаконне втручання суду в договірні відносини між позивачем та відповідачем, адже через прийняття оскаржуваного рішення позивач був безпідставно позбавлений права як на отримання від відповідача процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором, так і взагалі права на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 29 січня 2022 року ТОВ «Бізнес позика» уклала з відповідачем договір про надання споживчого кредиту №446330-КС-001 (а.с.30-32), за яким позивач надав кредит в розмірі 20000 гривень 00 копійок, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути грошові кошти в означеному розмірі до 16 липня 2022 року, сплатити проценти за користування кредитом та комісію.

Укладення сторонами вказаного договору також підтверджується пропозицією (офертою) ТОВ «Бізнес позика» укласти договір про надання споживчого кредиту №446330-КС-001 від 29 січня 2022 року (а.с.67-69) та прийняттям (акцептом) ОСОБА_1 пропозиції (оферти) щодо укладення цього договору від 29 січня 2022 року (а.с.34-36).

Спірні правовідносини регулюються главою 48 «Виконання зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання», а також главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не подала жодного доказу на підтвердження виконання нею грошових зобов`язань за договором про надання спожив-чого кредиту. Тому станом на 16 липня 2022 року, тобто на день закінчення строку повернення кредиту, у відповідача виник борг по поверненню кредиту в розмірі 20000 гривень 00 копійок, борг по сплаті процентів за користування ним в розмірі 27040 гривень 00 копійок та борг по сплаті комісії в розмірі 3000 гривень 00 копійок.

Зі змісту письмового розрахунку, приєднаного до позову (а.с.70-82) вбачається, що після закінчення строку повернення кредиту борг відповідача по сплаті процентів за користування кредитом збільшився до 36568 гривень 22 копійок. Таке нарахування процентів за користування кредитом суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-16гс22), зі змісту якої вбачається, що право кредитодавця нарахову-вати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Прострочення виконання позичальником зобов`язання з повернення кредиту є підставою лише для притягнення його до цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ст.625 ЦК України. Адже регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними в його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, то регулятивні норми ст.10561 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Аналогічна правова позиція була викладена також в п.6.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16.

Таким чином, загальний розмір боргу відповідача за договором про надання споживчого кредиту становить 50040 гривень 00 копійок (20000,00 + 27040,00 + 3000,00). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день ухвалення рішення суду ОСОБА_1 хоча б частково повернула означений борг.

З огляду на це суд першої інстанції дійшов до висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Бізнес позика» належить стягнути борг за договором про надання споживчого кредиту №446330-КС-001 від 29 січня 2022 року в розмірі 50040 гривень 00 копійок. Підстави для стягнення з ОСОБА_1 боргу за вказаним договором в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ТОВ «Бізнес позика» суд відмовив.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За матеріалами справи встановлено, що 29 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Бізнес Позика» для отримання кредитних коштів, і цього ж дня між сторонами укладено договір про надання кредиту в сумі 20000грн. строком на 24 тижні. За умовами договору плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,08188956 % за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту.

Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми.

ТОВ «Бізнес Позика» заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просив у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Матеріалами цивільної справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: фіксована процентна ставка у розмірі 1,08188956 % за кожен день користування кредитом.

Зважаючи на зазначене, оскільки відповідачкою не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 36 568,22 грн.

Нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до умов кредитного договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 1,08188956 % за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі 24 тижнів, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, що, з огляду на неналежність виконання ОСОБА_1 зобов`язань, був інакшим (більшим), ніж викладено у графіку платежів. Апеляційний суд погоджується з доводами позивача про те, що загальна сума до сплати дійсно становила б 50 040,00 грн. лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів, чого у справі не встановлено.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 27040,00 грн. на зазначене уваги не звернув, дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову в цій частині, у зв`язку з чим рішення в частині що оскаржується підлягає зміні. З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом в межах строку кредитування визначеного сторонами 24 тижні в розмірі 36 568,22 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат

Оскільки позовна заява та апеляційна скарга задоволені в повному обсязі, судовий збір сплачений позивачем за позов в розмірі 2 422,40 грн. та за подання апеляційної скарги 581 ,38 грн., а всього 3 003,78 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» задовольнити частково.

Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2024 року змінити в частині розміру заборгованості за процентами та судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №446330-КС-001 від 29.01.2022 року в розмірі 59 568,22 грн., з яких 20 000,00 грн. заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом, 36 568,22 грн. - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 3 000,00 - заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір в розмірі 3 003,78 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана