ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/837/24Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/817/501/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар Панькевич Т.І.

з участю ОСОБА_1 , її представника

адвоката - Череватого П.М., ОСОБА_2 та його представника -адвоката Сверлик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Череватого Петра Миколайовича на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2025 року, ухвалене суддею Губіш О.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Борщівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що з 01.03.2013 року до 16.11.2017 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . У шлюбі з відповідачкою народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою Борщівського районного суду від 03.04.2018 було затверджено мирову угоду у справі за його позовом до відповідачки про визначення місця проживання малолітньої дитини, відповідно до умов якої остання погодилась, щоб син проживав до вересня 2019 року разом з позивачем за місцем його проживання у АДРЕСА_1 . Питання щодо подальшого місця проживання сина домовились вирішувати з врахуванням його бажання та його думки. Однак, по даний час син проживає разом із позивачем за вищевказаною адресою, а відповідачка не приймає участі у вихованні дитини.

За весь період навчання сина у школі відповідачка не відвідувала його, не цікавилась його навчанням та потребами, не брала участі в різних заходах та святах, не телефонувала до класного керівника чи директора школи.

Оскільки мама дитини - ОСОБА_1 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, просив позбавити її батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Рішенням Борщівського районного суду від 28 лютого 2025 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 грн., щомісячно, що підлягає індексації відповідно до вимог чинного законодавства, починаючи з 07.06.2024 року та до досягнення ним повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1211, 20 коп. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Череватий П.М. просить рішення Борщівського районного суду від 28.02.2025 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина є необґрунтованим, оскільки не враховує найкращих інтересів дитин; у справі наявні докази, які підтверджують спілкування мами з сином в телефонному режимі та у формі листування, переказу коштів дитині та відвідування сина під час випускного в дитячому садку.

На думку представника відповідачки, поза увагою суду залишилося те, що відповідачка, яка постійно проживає в Республіці Італія, не має змоги на протязі останніх двох років приїхати в Україну до свого сина, оскільки була вагітною та у лютому 2024 року народила іншу дитину. Судом не встановлено будь-яких фактів негативного впливу матері на свого сина, вчинення нею протиправних дій, ігнорування матір`ю звернень батька чи сина щодо необхідності надання дитині будь-якої допомоги.

ОСОБА_1 бажає приймати більшу участь у житті свого сина, однак на заваді цьому є її постійне місце проживання за межами України та наявність малолітньої дитини, а також неприязні відносини із позивачем. Вважає, що в найкращих інтересах сина буде збереження його зв`язків із своєю матір`ю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Сверлик О.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Адвокат Сверлик О.В. вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено відсутність піклування ОСОБА_1 про фізичний і духовний розвиток сина ОСОБА_3 , його навчання, лікування, підготовку до самостійного життя, відсутність інтересу мами до внутрішнього світу сина протягом досить тривалого періоду часу, впродовж якого формувалися його психологічні риси та фізичні особливості.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина вважає безпідставними, оскільки вказаний орган неодноразово розглядав питання щодо визначення місця проживання дитини, а у висновку враховано те, що відповідачка впродовж тривалого часу не виконує свого батьківського обов`язку по вихованню дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції) та її представник - адвокат Череватий П.М. апеляційну скаргу підтримали.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат Сверлик О.В. заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін оскаржуване судове рішення, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Служба у справах дітей Борщівської міської ради була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак не забезпечила явку свого представника в судове засідання, тому колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без їх участі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Обставини справи.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 01.03.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Борщівського районного суду від 16.11.2017 року.

У шлюбі у сторін по справі народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розпорядженням голови Борщівської РДА №391-од від 01.12.2017 року «Про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 » визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою проживання батька: АДРЕСА_1 та зобов`язано батька ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні матері з дитиною.

Ухвалою Борщівського районного суду від 03.04.2018 року у справі №594/59/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Борщівська РДА Тернопільської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини, затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до умов якої: ОСОБА_1 погоджується на те, щоб її малолітній син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до закінчення дитячого садка «Срібна росинка» та на час літніх канікул, а саме - до вересня місяця 2019 року - проживав разом зі своїм батьком, ОСОБА_2 , за місцем його проживання - в АДРЕСА_1 . При вирішенні питання щодо подальшого місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , тобто після вересня 2019 року, позивач та відповідачка будуть враховувати бажання та думку дитини.

Після вересня 2019 року місце проживання дитини не змінювалось.

Позивач ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_4 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 (довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №06-11-11/514 від 28.05.2024 року).

Дитина ОСОБА_5 є учнем Озерянської ЗОШ І-ІІІ ступенів, де навчається з 1 класу (2019 року), що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу №103 від 15.03.2024 року. Із змісту довідки вбачається, що за весь період навчання мати ОСОБА_1 не відвідувала сина у школі, не цікавилася навчанням сина, не була присутньою на різних заходах, святах, не телефонувала. Успішністю та шкільним життям дитини цікавиться тільки його батько, з яким він проживає.

Позивач з 01.01.2022 працює в КП «Борщівський комунальник» Борщівської міської ради на посаді водія автотранспортного засобу, що підтверджується довідкою вказаного підприємства №157 від 22.05.2024.

Відповідачка ОСОБА_1 з січня 2022 року проживає за межами України, а саме в Республіці Італія.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 в Республіці Італія народила дитину - дівчинку DELLA PIA AMALIA DOROTEA, що стверджується свідоцтвом про народження, виданим муніципалітетом Monte Di Procida.

З наявного у матеріалах справи CD диску вбачається, що ОСОБА_1 спілкується з сином ОСОБА_3 в мережі "viber" шляхом переписки та інколи телефонує сину.

Часто в переписці ОСОБА_1 називає сина лагідними словами, цікавиться його навчанням у школі, вітає зі святами. З листування в месенджері за період з 06.07.2022 року по 20.08.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 передавав мамі свої фотографії.

Восени 2023 року відповідачка приїздила до України та бачилась і спілкувалася із сином ОСОБА_3 .

На ім`я ОСОБА_2 24.12.2022 року та 26.04.2023 року відповідачка здійснила 2 грошових перекази по 100 Євро, чого останній не заперечував.

Допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_6 (вихователь ОСОБА_3 у дитячому садочку), ОСОБА_7 (вчитель ОСОБА_3 у 1-4 класах), ОСОБА_8 (класний керівник ОСОБА_3 з 5 класу) пояснили, що протягом навчання дитини у школі мати не цікавилась навчанням сина та не відвідувала навчальний заклад. У дитячому садочку мати іноді приводила і забирала дитину. ОСОБА_3 опікується батько.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що під час візиту відповідачки до України у 2023 році бачила сина відповідачки ОСОБА_3 у дворі її господарства, де вона проживала в Україні. Виключно зі слів відповідачки знає про взаємовідносини з колишнім чоловіком та сином. Так, ОСОБА_1 повідомила, що син живе з батьком тому, що останній відсудив у неї сина. Через брак грошей свої права захистити не могла. Також відповідач повідомляла, що батько дитини не дозволяє їй зустрічатись з сином. Сином вона опікується, передає гроші, іграшки, інші гостинці.

Згідно висновку Органу опіки і піклування Борщівської міської ради від 27.09.2024 року № 2528/03-18, орган опіки і піклування Борщівської міської ради вважав за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо її малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 . При цьому, орган опіки та піклування виходив з того, що знайшли своє підтвердження факти, що мати дитини, ОСОБА_1 , умисно та тривалий час нехтує своїми батьківськими обов`язками, не приділяє синові достатньої уваги для розвитку, не спілкується з ним в необхідному обсязі для закріплення загальноприйнятих норм моралі, не цікавиться його навчанням та станом здоров`я, не забезпечує доступу до культурних та духовних цінностей, не дбає про матеріальне забезпечення дитячих потреб

У суді першої інстанції була заслухана думка ОСОБА_11 , який повідомив, що живе з татом, з матір`ю спілкується по телефону, але це відбувається дуже рідко - один раз на кілька місяців. Батько не забороняє спілкуватися з нею, навпаки, цікавиться чи мама дзвонила, чи писала.

Задовольняючи позовні вимоги та позбавляючи ОСОБА_1 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , суд виходив з того, що наявні у справі докази свідчать про ухилення ОСОБА_1 від обов`язків по вихованню дитини та, з урахуванням наведених конкретних обставин справи, є достатньо підстав для застосування до ОСОБА_1 крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Однак, з таким висновком суду погодитися неможливо, з огляду на наступні мотиви.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. (пункти 1)-6) частини першої статті 164 СК України).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, тому застосовувати цей захід слід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2024 року в справі № 553/449/20 вказано, що простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. Навіть якщо припустити, що саме бездіяльність батька (матері) призвела до розриву зв`язків між ним та його донькою, а не будь-яке ймовірне батьківське відчуження або психологічні маніпуляції над дитиною з боку її матері (батька), то ця обставина не є достатньою для позбавлення батька (матері) батьківських прав. Діти мають право на врахування їхньої думки і на те, щоб бути заслуханими з питань, що торкаються їх інтересів. Зокрема, в силу того, як із спливом часу діти стають більш зрілими і здатними сформулювати свою думку, суди повинні належним чином враховувати їх погляди і почуття, а також їх право на повагу до їхнього особистого життя. Водночас їх погляди не обов`язково залишаються незмінними, і їх заперечення, яким слід надавати належного значення, не обов`язково є достатніми для того, щоб превалювати над інтересами батьків, особливо щодо того, що стосується регулярного спілкування зі своєю дитиною. Вочевидь право дитини на висловлення своєї думки не потрібно тлумачити як фактичне надання дітям безумовного права вето без аналізу будь-яких інших факторів або без проведення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц (провадження № 61-4022св19); від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18); від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17(провадження № 61-13752св19); від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18(провадження № 61-8883св19); від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Наявні у матеріалах справи докази не свідчать про свідоме ухилення матері від виховання сина.

Колегія суддів враховує, те що відповідачка має брати більш активну участь у вихованні та утриманні свого сина ОСОБА_3 , водночас суд не може залишити поза увагою обставини, які встановлені у даній справі, а саме проживання відповідачки з січня 2022 року за межами України, виховання нею малолітньої дочки, спілкування відповідачки з сином за допомогою месенджера "viber", зміст переписки у зазначеному месенджері, де відповідачка називає сина лагідними словами, цікавиться його життям, отримує його фото, зустріч і спілкування з сином під час візиту до України у 2023 році, її активну процесуальну поведінку та заперечення проти позбавлення батьківських прав.

Встановлені у справі обставини свідчать про недоведеність злісного ухилення, свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, та відповідно, відсутність виключних підстав, з якими закон пов`язує можливість застосування такого крайнього заходу, як позбавлення особи батьківських прав.

Позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 не відповідатиме його якнайкращим інтересам.

Судом не встановлено виняткових обставин для розірвання сімейних зв`язків між матір"ю ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3 , позбавлення його спорідненості із матір"ю.

Наявність висновку Органу опіки і піклування Борщівської міської ради від 27.09.2024 року № 2528/03-18 про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо її малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 не є беззаперечною підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки оцінюється судом в сукупності з наявними у справі доказами, які у даному випадку не дають підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Суд першої інстанції не встановив достатніх підстав для висновку, що позбавлення відповідачки батьківства відносно її сина відповідає найкращим інтересам дитини, а змінити поведінку ОСОБА_1 в кращу сторону неможливо.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 не відповідають обставинам справи, наданим доказам та інтересам дитини, судом неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому рішення суду відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

Разом з тим, як роз`яснено в частині 2 пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, пояснення ОСОБА_11 у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до переконання, що хоча відповідачка й не допустила свідомого винного ухилення від виконання батьківських обов"язків та намагалася приймати певну участь у житті сина ОСОБА_3 , що свідчить про відсутність підстав для позбавлення її батьківських прав, однак така її участь у житті дитини не є достатньою.

Тому колегія суддів в інтересах дитини вважає за доцільне попередити відповідачку ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_11 та приймати більш активну участь у його вихованні та утриманні, поклавши на Службу у справах дітей Борщівської міської ради, як орган опіки та піклування контроль за виконанням материнських обов`язків ОСОБА_1 .

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, оскаржуване судове рішення скасовано, із урахування приписів ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1816,80 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Череватого Петра Миколайовича - задовольнити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2025 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Борщівської міської ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про необхідність змінити ставлення до виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поклавши на Службу у справах дітей Борщівської міської ради, як орган опіки та піклування контроль за виконанням материнських обов`язків ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1816,80 грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень та вісімдесят копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 2 червня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.