Справа № 583/795/25
02 червня 2025 року

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Савєльєвої А.І.,
за участю секретаря Доценко Т.Г.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Охтирка справу за цивільним позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Охтирської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
в с т а н о в и в :
Представник позивача ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_6 та її доньці ОСОБА_5 та матері ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 23.03.2010 на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному належить квартира АДРЕСА_1 . Отже, квартира належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Але зареєстровані в цій квартирі ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .
26.11.2011 між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міського управління юстиції у Сумській області зареєстровано шлюб. Ще до укладення шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_8 . ОСОБА_9 ще до укладення шлюбу був зареєстрований за адресою своєї майбутньої дружини ОСОБА_7 за вказаною адресою, до цього часу всі зареєстровані. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.11.2013 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 розірвано. Оскільки ОСОБА_4 довгий час не проживає за вказаною адресою, ОСОБА_1 звернулася до центру надання адміністративних послуг Охтирської міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , але отримала відмову.
Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію, разом із родичами продати квартиру, подарувати. Позивач вважає, що ОСОБА_4 втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, навіть не має права користуватися квартирою, яка йому не належить, створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, а тому як співвласник житла ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою для отримання судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позов підтримала, просить суд задовольнити, оскільки реєстрація відповідача у належному позивачеві житловому будинку створює для позивача ОСОБА_1 перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю.
Позивач ОСОБА_10 належним чином повідомлена в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі просить позов задовольнити.
Відповідач по справі ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, судом направлялася позовна заява з додатками разом з ухвалою про відкриття провадження в справі, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу відповідно до ст.ст. 280-284 ЦПК України.
Третя особа Служба у справах дітей Охтирської міської ради у судовому засіданні, просила постановити рішення про задоволення позову.
Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Конституція України у ст. 41 проголошує, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 47 Конституція України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю.
У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 23.03.2010 ОСОБА_6 та доньці ОСОБА_11 та матері ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 23.03.2010 на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.8).
В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).
Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Охтирської міської ради № б/н від 11.09.2024 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає у АДРЕСА_2 зареєстровані за вказаною адресою: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , донька, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , 1981 р.н., а фактично мешкають: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , донька, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
Згідно довідки Охтирської міської ради Виконавчого комітету від 29 квітня 2025 б/н виданої ОСОБА_15 зазначено, що ОСОБА_4 1981 року народження на протязі 6 років за адресою АДРЕСА_2 , не проживає.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є: батько - ОСОБА_4 , мати ОСОБА_7 (а.с.10).
Центром надання адміністративних послуг Охтирської міської ради ОСОБА_15 відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_4 (а.с.7).
Згідно інформаційної довідки про стан розгляду судових справ по справі 2/5831271/13, 11.11.2013 розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, позов задоволено в повному обсязі, рішення набрало законної сили 22.11.2013.
Представник Розторгуєва В.Б. у судовому засіданні наполягає на задоволенні позову, оскільки відповідач ОСОБА_4 , являючись зареєстрованим у належній позивачу квартирі, фактично не проживаючи та не користуючись цим житлом, не знявшись у добровільному порядку з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, чинить їй перешкоди у вільному користуванні своєю власністю, зокрема, в оформленні субсидії.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У розумінні ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; виселення; визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до абз.3 п.34 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК) (зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 р. справа № 6-57цс11), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до п.39 вищевказаної Постанови члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК; з урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК; оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
Право члена сім`ї на користування житлом є сервітутним, у зв`язку із чим його припинення повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст. 405, 406 ЦК України, відповідно до яких сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника як за наявності обставин, які мають істотне значення, так і через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад рік.
Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина (чоловік), їх діти, батьки, інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
З аналізу вищевказаного слідує, що колишній член сім`ї власника будинку (квартири) не позбавляється права користування займаним приміщенням у випадку, коли існує факт припинення сімейних відносин із власником житла, однак колишній член сім`ї власника житла продовжує проживати (користуватись) житловим будинком.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що положення ч. 2 ст. 405 ЦК України поширюється і на тих членів сім`ї власника житла, які припинили з ним сімейні відносини.
У позивача, як власника житла, є право відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України, на звернення до суду щодо визнання колишнього члена сім`ї, таким, що втратив право користування цим житлом, у разі відсутності члена сім`ї (колишнього члена сім`ї) без поважних причин понад один рік. Як встановлено у судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 фактично не проживає у спірному житловому будинку понад шість років.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту у спосіб усунення перешкод шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 405 ЦК України,
ст.ст. 12,13,42,48,76,258,259,263-265,268,273,280-284, 354,355 ЦПК України, суд
Цивільний позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , Служба у справах дітей Охтирської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 1211 гривні 20 копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя А.І.Савєльєва