Справа № 182/780/25
Провадження № 2-о/0182/80/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.05.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Рунчевої О.В.,

секретаря - Паламарчук П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності трудової книжки та диплому, -

В С Т А Н О В И В:

11.02.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на наступні обставини.

Вона, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новселівка Нікопольського району Дніпропетровської області. Прізвище ОСОБА_3 вона змінила на ОСОБА_4 при реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 в 1998 році. В паспорті громадянина України її ім`я зазначено як ОСОБА_6 . З 01.09.1996 року по 19.06.1998 рік вона навчалась в Нікопольському медичному училищі, після закінчення навчання отримала диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю «Лабораторна справа», і далі продовжила працювати за своїм фахом. Першим записом в її трудовій книжці був запис про навчання в Нікопольському медичному училищі.

На даний момент вона звернулась до Нікопольського відділення Пенсійного фонду України, але при огляді документів виявилось, що в трудовій книжці та дипломі її ім`я зазначено як ОСОБА_6 .

На підставі викладеного вище, просить суд встановити факт того, що диплом серії НОМЕР_1 про навчання у Нікопольському медичному училищі за спеціальністю «Лабораторна справа», реєстраційний номер 486, виданий 19.06.1998 року на ім`я ОСОБА_7 , та трудова книжка серії НОМЕР_2 , дата заповнення 20.12.2001 року, видана на ім`я ОСОБА_8 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами окремого позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.14).

Сторони в судове засідання не з`явились.

29.05.2025 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.20).

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомлялось про час та місце розгляду справи, шляхом направлення на їх юридичну адресу судової повістки, копії ухали про відкриття провадження та копії заяви з додатками з рекомендованим повідомленням, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.18), згідно якого пакет документ вручено 09.04.2025 року особі ОСОБА_9 за довіреністю. Відзиву на адресу суду заінтересованою особою не направлено, заяву про розгляд справи без участі їх представника або про відкладення розгляду справи не надали.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України № НОМЕР_3 , виданого 24.09.2024 року, заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоселівка Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с. 12). Згідно наданого свідоцтва про народження її дівоче прізвище ОСОБА_7 (а.с.9). Дошлюбне прізвище ОСОБА_3 заявниця змінила на ОСОБА_4 при реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 (а.с.10). В перелічених вище документах її ім`я зазначено як ОСОБА_6 . Після закінчення в 1998 році навчання в Нікопольському медичному училищі, ОСОБА_8 отримала диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю «Лабораторна справа» (а.с. 11). Але в дипломі її ім`я помилково зазначили як ОСОБА_6 . Оскільки перший запис в трудовій книжці заявниці був зроблений на підставі диплому про навчання в ОСОБА_10 медичному училищі, тому в трудовій книжці також невірно зазначили її ім`я - ОСОБА_6 . Всі інші анкетні дані (прізвище, по-батькові, дата народження) співпадають.

Даний факт перешкоджає ОСОБА_1 у повному обсязі користуватись своїми майновими та немайновими правами, а саме позбавляє права на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме диплому молодшого спеціаліста та трудової книжки, які належать ОСОБА_1 .

Частиною 2 п.5 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно листа Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належності громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Судом достовірно встановлено належність ОСОБА_1 диплому молодшого спеціаліста серії ІВ АР №000765 про навчання у Нікопольському медичному училищі за спеціальністю «Лабораторна справа», реєстраційний номер 486, виданий 19.06.1998 року на ім`я ОСОБА_7 , оскільки посилання на даний диплом є в трудовій книжці заявниці серії НОМЕР_2 , дата заповнення 20.12.2001 року, виданої на ім`я ОСОБА_8 , де в записі під №1 зазначено: «Навчання в Нікопольському медичному училищі, диплом НОМЕР_4 » (а.с.4).

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Метою встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме диплому молодшого спеціаліста та трудової книжки, є реалізація заявницею права на пенсійне забезпечення.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності їй диплому молодшого спеціаліста та трудової книжки за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.

Встановлення факту належності заявникові вищевказаних документів необхідно їй для оформлення пенсії, а іншим способом, окрім судового, вона захистити свої права не може, тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Аналізуючи надані заявницею та досліджені в судовому засіданні письмові докази суд вважає, що юридичний факт, який вона просить встановити, знайшов своє підтвердження та його об`єктивність не викликає сумніву у суду. А тому, враховуючи зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, приймаючи до уваги, що встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, необхідне для призначення пенсії, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст.4,10- 13, 76 81, 263 265, 268, 293, 294,315-319 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності трудової книжки та диплому задовольнити.

Встановити факт, що диплом молодшого спеціаліста серії ІВ АР №000765 про навчання у Нікопольському медичному училищі за спеціальністю «Лабораторна справа», реєстраційний номер 486, виданий 19.06.1998 року на ім`я ОСОБА_7 , та трудова книжка серії НОМЕР_2 , дата заповнення 20.12.2001 року, видана на ім`я ОСОБА_8 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. В. Рунчева