Справа № 199/1831/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Циганок К.С.,

за участю представника заявника Химчик А.В.,

представника заінтересованої особи Кузюр О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», заінтересовані особи Дніпровська міська рада, Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра перебуває вищевказана цивільна окремого провадження, яка була призначена до судового розгляду останній раз на 28 травня 2025 року, до початку якого представником заявника подано клопотання про витребування доказів, а саме відомостей з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про склад сім`ї спадкодавця ОСОБА_1 та зареєстрованих разом із ним на момент його смерті осіб. Клопотання мотивовано необхідністю вказаних доказів з метою встановлення кола спадкоємців вказаного спадкодавця. Також до початку судового засідання від представника заінтересованої особи Дніпровської міської ради надійшло клопотання про залишення заяви окремого провадження без розгляду через наявність спору про право, оскільки міською радою отримано довідку про зареєстрованих зі спадкодавцем ОСОБА_1 на момент його смерті осіб, зі змісту якої вбачається наявність двох осіб, які з ним були зареєстровані, а отже разом із ними проживали та прийняли спадщину, що унеможливлює визнання спадщини відумерлою.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради підтримала подане нею клопотання про залишення заяви окремого провадження без розгляду, а вирішення клопотання про витребування доказів залишила на розсуду суду.

Представник заявника в судовому засіданні своєї чіткої позиції щодо клопотання представника міської ради не висловив, від свого клопотання про витребування доказів не відмовлявся.

Заінтересована особа Четверта ДДНК в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась.

За таких обставин, керуючись положеннями ст.ст.223, 240, 294 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити вирішення клопотань учасників розгляду справи за наведеної явки учасників справи.

Дослідивши матеріали клопотань представників заявника та заінтересованої особи, а також ознайомившись із матеріалами цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра перебуває цивільна справа №199/1831/25 (провадження №2-о/199/152/25) за заявою окремого провадження Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», заінтересовані особи Дніпровська міська рада, Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою. Предметом розгляду справи є можливість визнання відумерлою спадщини певного нерухомого майна (іпотечного майна) кв. АДРЕСА_1 , що залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , іпотекодержателем якого є заявник.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що учасником кредитних/іпотечних правовідносин із заявником, окрім ОСОБА_1 , була і ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 26 травня 2025 року відповідно до картотеки з питань реєстрації фізичних осіб за адресою АДРЕСА_2 станом на 23 травня 2025 року були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 29 травня 1998 року (внесена до Ф-А матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) по паспорту з 13 березня 2000 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (внесена до Ф-А матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та значиться зареєстрованою по теперішній час. Також за вказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 29 травня 1998 року по 21 лютого 2022 року.

Відтак, з викладеного слідує, що разом зі спадкодавцем ОСОБА_1 , спадщину після якого заявник просить визнати відумерлою, були зареєстровані на момент його смерті також двоє спадкоємців за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Пунктом 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).

Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст.ст.1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Згідно ст.1277 ч.ч.1-3 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням.

За змістом ст.ст.293, 334-338 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання спадщини відумерлою. Справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковим залученням до участі у справі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та (або) за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Частиною 6 ст.294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналізуючи встановлені в ході розгляду справи фактичні обставин в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до наступного висновку.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне. Спір про право це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права. Такі правові висновки містять у постановах Верховного Суду від 04 січня 2023 року по справі №198/99/15-ц, від 10 січня 2025 року по справі №760/19455/23.

У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року по справі №139/122/14-ц вказано, що під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

Отже, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що заявник просить визнати відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_1 , з яким на момент його смерті були зареєстровані його спадкоємці за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в контексті норм ст.1268 ч.3 ЦК України, ст.67 Закону України «Про нотаріат», а також з огляду на п.3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, можуть вважатись такими, що прийняли спадщину за відсутності заяв про її прийняття та без отримання свідоцтв про право на спадщину, враховуючи, що матеріали спадкової справи не містять доказів відмови вказаних осіб від спадщини, суд приходить до висновку про наявність спору про право між заявником, органом місцевого самоврядування та зазначеними особами, як спадкоємцями. Відтак, заява представника заінтересованої особи Дніпровської міської ради про залишення заяви без розгляду через наявність спору про право є правомірною, обґрунтованою та доведеною, а отже такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про можливість задоволення клопотання представника заявника про витребування доказів, суд керувався наступним.

Відповідно до ст.294 ч.ч.2, 3 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

За змістом ст.ст.76, 81, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Одним із засобів встановлення таких даних є письмові докази (документи (крім електронних), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Нормою ст.84 ч.ч.1, 3 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ст.83 ч.ч.2, 3 ЦПК України (позивачем або особою, якій надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, разом з поданням позовної заяви; відповідачем, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи). Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Згідно ст.84 ч.ч.6-10 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, також залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що представником заінтересованої особи Дніпровської міської ради разом із клопотанням про залишення заяви окремого провадження без розгляду було подано копію листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 26 травня 2025 року, а також копії поквартальних карток про зареєстрованих осіб, тобто фактично подано ті документи, витребувати які в якості доказів просив представник заявника у своєму клопотанні, суд приходить до висновку про відсутність необхідності у задоволенні клопотання представника заявника про витребування доказів з огляду на наявність таких доказів у матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 258-261, 263, 293, 294, 334-338, 352-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника заявника про витребування доказів відмовити.

Заяву представника заінтересованої особи Дніпровської міської ради про залишення заяви окремого провадження без розгляду задовольнити.

Заяву окремого провадження Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», заінтересовані особи Дніпровська міська рада, Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 28 травня 2025 року.

Суддя А.М. Авраменко