Провадження № 22-ц/812/925/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 травня 2025 року м. Миколаїв

справа № 490/2605/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія»

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену 09 квітня 2025 року суддею Саламатіним О.В. у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту ухвали не зазначена, у цивільній справі за заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1

боргу за спожиту електричну енергію,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

08.04.2025 року ТОВ "Миколаївська електропостачальна компанія» звернулося до Центрального районного суду м. Миколаєва з заявою про видачу судового наказу про стягнення в з ОСОБА_1 боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 14226,48 грн.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні» положень Закону України «Про ринок електричної енергії» з 1 січня 2019 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» є електропостачальником, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії (згідно постанови НКРЕКП від 14.06.2018 року № 429) та виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території Миколаївської області.

Згідно із пунктом 1.2.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі - Правила), Документ сформований в системі «Електронний суд» 04.04.2025 2 постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Положеннями п. 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» визначено, що укладання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідним постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є споживачем послуг ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 та станом на 01.04.2025 року наявна заборгованість у розмірі 14 226,48 грн, яка виникла за період березня 2024 року лютого 2025 року (включно).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2025 року у видачі судового наказу відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що з урахуванням положень частини першої статті 162 та статті 27 ЦПК України заява про видачу судового наказу має бути подана до Заводського районного суду міста Миколаєва, за загальними правилами підсудності - за місцем реєстрації боржниці, яка, як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Миколаївська елестропостачальна компанія», посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована помилковістю висновку суду першої інстанції про підсудність спору Заводському районному суду м. Миколаєва у зв`язку з реєстрацією ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 .

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, боржниця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрована по АДРЕСА_3 .

Однак, з отриманої судом інформації щодо місця реєстрації ОСОБА_1 вбачається, що реєстрація по АДРЕСА_2 стосується ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка жодного відношення до вимог позивача не має.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу розглядається апеляційним судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України при розгляді справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва місцем реєстрації боржниці є кв. АДРЕСА_4 .

Позиція апеляційного суду

Відповідно до части першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Наказне провадження - це вид провадження у цивільному судочинстві, в якому судом вирішується справа про стягнення з боржника на підставі судового наказу грошових коштів або витребування майна без проведення судового засідання на користь особи, яка має право вимоги.

За змістом частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У статті 165 ЦПК України міститься вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до частини третьої статті 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

За частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що предметом заяви про видачу судового наказу є стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 14 226,48 грн.

Квартира АДРЕСА_5 , за якою згідно доводів заявника у ОСОБА_1 виникла заборгованість з оплати послуг електропостачання, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаєва, отже заява про видачу судового наказу подана з дотриманням правил територіальної підсудності.

Місце реєстрації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Заводського району м. Миколаєва, не має значення у даній справі, оскільки зазначена особа не є боржницею за даною заявою.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 165 ЦПК України.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 29 травня 2025 року