УХВАЛА

26 травня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника скаржника адвоката Лук`янчук В.С.,

представника Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельника В.В.,

провівши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Рівне розгляд скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлюк Ольги Юріївни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевчук В.С. звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлюк Ольги Юріївни, в якій просить:

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 65003325 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» в розмірі 953 656,26 грн. винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлюк Ольгою Юріївною.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» пропустило строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 569/9209/15-ц виданого 02.12.2016 року Рівненським міським судом Рівненської області, оскільки строк пред`явлення до виконання виконавчого документу становить три роки, тобто останнім днем строку пред`явлення до виконання вказаного документу було 02.12.2019 року. Однак, виконавчий лист пред`явлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до виконання 25.03.2021 року, і відповідно постанова про відкриття виконавчого провадження № 65003325 винесена старшим державним виконавцем Павлюк О.Ю. від 01.04.2021 року була винесена з порушенням ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

19.12.2024 року через підсистему «Електронний суд» начальником Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н.В. подано відзив на скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги .

Представник скаржниці адвокат Лук`янчук В.С. в судовому засіданні скаргу підтримала з підстав викладених у ній, просить її задоволити.

Представник Відділу ДВС старший державний виконавець Мельник В.В. в судовому засіданні заперечує проти доводів скарги та просить відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі, посилаючись на доводи, зазначені у відзиві.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 65003325 з примусового виконання виконавчого листа № 569/9209/15-ц виданого 02.12.2016 Рівненським міським судом Рівненської області, а саме в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1701/0807/88-045, укладеним 09 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС - Комерцбанк» та ОСОБА_2 , яка станом на 01.07.2015 року складає 953 656,26 грн. та складається з заборгованості: за кредитом 374502,02 грн., по відсотках 320283,80 грн., пеня за останній рік 258 870,41 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки має загальну площу 45,0 кв.м., житлову площу 27,3 кв.м. і складається з двох кімнат в придатному для проживання стані шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом/ на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У виконавчому листі № 569/9209/15-ц виданому 02.12.2016 року Рівненським міським судом Рівненської області зазначено, шо дане рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає до виконання на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті."

Рішенням від 09.11.2016 по справі № 569/9209/15-ц Апеляційного суду Рівненської області яке набрало законної сили 09.11.2016 року встановлено, що 09.08.2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС - Комерцбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1701/0807/88-045, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у вигляду кредиту у розмірі 20000 доларів США, на строк з 09 серпня 2007 по 08 серпня 2017 року та на умовах, передбачених у цьому договорі.

Також згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна встановлено, що наявний запис № 5453397 про реєстрацію іпотеки на підставі іпотечного договору між АКБ «ТАС - Комерцбанк» та ОСОБА_3 , де зазначено розмір основного зобов`язання 20 000 Доларів США.

Відтак, встановлено, що кредитний договір № 1701/0807/88-045 надавався ОСОБА_4 в іноземній валюті.

Згідно із Законом України від 03.06.2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», запроваджено заборону на примусове стягнення такого майна, а саме протягом дії цього Закону

1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно / об`єкт незавершеного житлового будівництва / майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно / майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту.

Під час дії цього мораторію строки пред`явлення виконавчих документів до виконання зупиняються. Це означає, що кредитори не можуть примусово стягувати майно, надане як забезпечення за валютними кредитами, а строки для пред`явлення виконавчих документів до виконання не спливають у цей період. Відповідно, після скасування мораторію кредитори матимуть можливість пред`явити виконавчі документи до виконання без урахування часу дії мораторію.

Таким чином, під час дії мораторію пред`явлення виконавчих документів до виконання щодо майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, є неможливим, а строки їх пред`явлення зупиняються до моменту скасування мораторію.

01.04.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, під час дії мораторію пред`явлення виконавчих документів до виконання щодо майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, є неможливим, а строки їх пред`явлення зупиняються до моменту скасування мораторію.

Судом встановлено що, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 01.04.2021 року, тобто в той час, коли ще діяла норма закону про мараторій.

Підстави для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання врегульовані статтею 4 Закону «Про виконавче провадження» а саме:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Виходячи з наведеного державним виконавцем при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження не допущено порушення строків на які вказує заявник у скарзі, також були відсутні підстави для винесення повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття без виконання.

Суд врахував, що у виконавчому листі № 569/9209/15-ц виданого 02.12.2016 Рівненським міським судом, встановлюється порядок його виконання та порядок і строк пред`явлення до виконання, а саме зазначено, шо дане рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає до виконання на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті."

Також в ході розгляду справи судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду від 18.02.2025 року № 569/9209/15-ц в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - відмовлено. Доводи, наведені в заяві про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню є аналогічними доводам, що наведені в поданій скарзі.

Позивач, будучи не згодною з ухвалою суду першої інстанції від 18.02.2025 року

№ 569/9209/15-ц, звернулася з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного суду Рівненської області.

Постановою Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 20.05.2025 року у справі № 569/9209/15-ц апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Віктора Сергійовича залишено без задоволення, ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 лютого 2025 року залишено без змін.

З наведеного випливає те, що вказане судове рішення є преюдиційним відносно вказаної справи, так як обставини, встановлені ним є аналогічними обставинам поданої до суду скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.04.2021.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

На підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»), виконавець розпочинає примусове виконання рішення та не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (частина 5 статті 26 Закону «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 449 ЦПК України скаргу на рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлюк Ольги Юріївни - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук