Справа 206/73/25
Провадження 2/206/714/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої - судді Плінської А.В.,

при секретарі Білій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про визнання права на приватизацію житлового приміщення,

встановив:

В січні 2025 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права на приватизацію квартири АДРЕСА_1 . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що разом зі своїми неповнолітніми дітьми зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Позивачка є наймачем квартири, яка не є приватизованою. 11 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради щодо передачі у приватну власність квартири та додала усі необхідні документи, в чому їй було відмовлено із посиланням на відсутність відомостей про реєстрацію ОСОБА_1 з 8 квітня 1997 року по 5 травня 2008 року та ОСОБА_2 з 15 вересня 2018 року по 27 березня 2019 року, а також документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Позивачка вказує, що постійно проживала в квартирі, наймачем якої є, станом на 1997 рік вона була семирічною дитиною та чому мати не зареєструвала її в квартирі невідомо. В 2008 році позивачка отримала паспорт та була зареєстрована в квартирі, відповідно, оскільки не мала паспорту та не була ніде зареєстрованою позивачка не могла бути внесена в списки на отримання житлових чеків за будь-якою адресою. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_2 , оскільки позивачка довго хворіла, перенесла кілька операцій, тож змогла зареєструвати місце проживання дитини лише в березні 2019 року. Відмітки в паспорті позивача та у свідоцтві про народження дитини про використання житлових чеків відсутні. А тому позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою судді від 17 січня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовче судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою від 26 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

2 квітня 2024 року від Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради надійшов до суду відзив на позовну заяву в якій вказують, що права позивача не порушені, а підставою відмови у приватизації квартири послужило ненадання необхідних документів у повному обсязі, тож вважають, що позивачем невірно обраний спосіб захисту.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, однак представником подано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак скористались своїм правом на подачу відзиву на позов.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпропетровської ради від 19 лютого 2016 року №98 змінено договір найму на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з випискою наймача ОСОБА_4 на дочку ОСОБА_1 , склад сім`ї 4 особи: ОСОБА_5 син, ОСОБА_6 донька, ОСОБА_7 син.

Як слідує з відповіді КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР від 2 листопада 2021 року №11654 станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційних справах відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Житловий будинок АДРЕСА_5 зареєстрований балансовою належністю за Комунальним виробничим житловим ремонтно експлуатаційним підприємством Самарського району.

Відповідно до довідки №4461 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_1 та її діти- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 .

Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур листом від 29 грудня 2023 року №14/5-16656 повідомили, що за наявними даними картотеки з питань реєстрації фізичних осіб ОСОБА_8 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 16 січня 1990 року по 8 квітня 1997 року.

Відповідно до листів Дніпровської гімназії №11 та №27 ДМР домашня адреса учениці ОСОБА_9 зазначено АДРЕСА_4 (а.с.14,15).

Як слідує з листа Департаменту житлового господарства ДМР від 31 січня 2024 року №3/16-490 підставою у відмові надання ОСОБА_1 у наданні адміністративної послуги, а саме приватизації квартири АДРЕСА_1 було ненадання необхідних документів у повному обсязі, зокрема заява на приватизацію оформлена неналежним чином, копії документів, видані органом ДРАЦС засвідчені неналежним чином, довідка про склад сім`ї, витяги з реєстру територіальної громади, згода на обробку персональних даних оформлені неналежним чином, відсутня копія документа, що посвідчує особу, довідка про присвоєння РНОКПП, витяг з реєстру територіальної громади, копія рішення не засвідчена належним чином, відсутні відомості про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 з 8 квітня 1997 року по 5 травня 20008 року, ОСОБА_2 з 15 вересня 2018 року по 27 березня 2019 року.

Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За правилами ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

У ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Згідно з п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський Суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом ст. 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі п. 1 ст. 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи у житловому приміщенні, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові [див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)].

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 зазначеного Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Відповідно до частини одинадцятої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до п.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно з пунктом десятим статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків - пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебуваютьу аварійномустані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача, яка діє в своїх інтересах та інтересах сина не розповсюджується.

Схожий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц, а також постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 755/17528/17, від 24 травня 2021 року у справі № 296/2566/18, від 31 серпня 2022 року у справі ^ № 758/9406/19, від 19 червня 2023 року у справі № 295/2637/20.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як слідує з відповіді відповідача, підставою у відмові надання адміністративної послуги, а не відмови у приватизації, є ненадання позивачкою необхідних документів у повному обсязі, а саме відповідачем перелічено у шести пунктах недоліки поданої заяви та доданих/не доданих документів. При цьому, позивач звертаючись до суду виділяє, як на обґрунтування позову, саме недоліки зазначені у пункті 6 листа відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_10 урахуванням досліджених доказів, суд вважає звернення позивача до суду з позовом передчасним, за умови відсутності доказів усунення недоліків, які перелічені в листі Департаментом. При цьому, суду надано лист АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 щодо використання/невикористання житлових чеків за приватизацію державного житлового фонду, в якому повідомлено про відсутність запитуваної інформації та роз`яснення щодо розпорядника такої інформації, проте позивачем суду не надано доказів звернення за такою інформацією або ж відмови органу від її надання. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову зважаючи на значний перелік недоліків поданих документів, або ж взагалі не доданих та вичерпного переліку підстав для відмови в приватизації квартири, який розширеному тлумаченню не підлягає, що в даному випадку не мало місця.

Керуючись ст.ст.10,11,81, 258,264-266 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (м. Дніпро, вул. Воскресенська, 16, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ) про визнання права на приватизацію житлового приміщення відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: А.В. Плінська