Справа 761/304/25
Провадження 2/206/1203/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

за участю секретаря Тимченко Ю.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаною вище позовною заявою.

В обґрунтування позову зазначає, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») та ОСОБА_1 25.01.2008 укладено кредитний договір № 6033380, відповідно до якого поивач відкрив відповідачу позичковий рахунок, надавши йому обумовлені грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується меморіальним орденом. Сума наданого кредиту складає 640000 грн, строк кредитування до 25 січня 2018 року, процентна ставка за користування кредитом становить 11,99% річних, ціль призначення кредиту для придбання нерухомості. Відповідач частково сплачував платежі за договором, проте, на час подання позову умови кредитного договору не виконує, не здійснює чергові платежі за другим та третім траншем кредиту. Так, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 26.11.2024 року становить 738010,12 гривень, з яких: борг за основною сумою кредиту в розмірі 325465,66 гривні, заборгованість за процентами в розмірі 412544,46 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 8856,12 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 січня 2025 року зазначену цивільну справу було передано для розгляду за підсудністю до Самарського районного суду міста Дніпра.

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 31 березня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, із проведенням судового засідання.

Представник позивача в судове зсідання не з`явився. У позовній заяві просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.Судом опубліковувалось оголошення про виклик відповідача на сайті «Судова влада України».

Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1 25.01.2008 укладено кредитний договір № 6033380, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу позичковий рахунок, надавши йому обумовлені грошові кошти у повному обсязі 640000, що підтверджується момеріальним орденом № 395441915 від 25.01.2008 року ( а.с.16)

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору строк кредитування до 25 січня 2018 року, процентна ставка за користування кредитом становить 11,99% річних, ціль призначення кредиту для придбання нерухомості.

Відповідач частково сплачував платежі за договором, проте, на час подання позову умови кредитного договору не виконує, не здійснює чергові платежі за другим та третім траншем кредиту у зв`язку з чим станом на 26.11.2024 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 738010,12 гривень, з яких: борг за основною сумою кредиту в розмірі 325465,66 гривні, заборгованість за процентами в розмірі 412544,46 гривень.(а.с.17)

На виконання п.3.5.7 та п.3.5.8 ст. 3 Договору позивачем 01.04.2024 на адресу боржника була направлена вимога вих. № 44.2.2/196 щодо повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом.

Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом статті 11ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. Згідно зі статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

Згідно зі статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 1048, 1049, 1050ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були переданій йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Щодо строків позовної давності, відповідно до виписки по рахунку відповідач здійснював платежі до 06.06.2014 року.

З 11.03.2020 року під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України були продовжені на строк дії такого карантину.

Надалі 24.02.2022 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, у період дії якого строки визначені статтями 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу продовжуються на строк його дії.

01.07.2023 року завершено дію карантину, однак строки стягнення заборгованості по кредитах, які настали в період з 11.03.2020 року продовжуються до закінчення дії воєнного стану в Україні та тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Як вбачається з виписки по рахунку відповідача, останній користувався кредитними коштами, наданими банком, частково сплачував заборгованість за кредитом.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до вимог договору та вимог закону.

За загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. У статті 599ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями ст.614ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі.

Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку.

За умовами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Заяви про застосування позовної давності до вимог позивача відповідач не подав.

Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, а також те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, у повному обсязі доведеними з його боку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №6033380 від 25.01.2008 в загальному розмірі 738010,12 грн.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені останнім та документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 8856,12 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) заборгованість за кредитним договором №6033380 від 25.01.2008 станом на 26.11.2024в загальному розмірі 738010,12 грн. ( сімсот тридцять вісім тисяч десять грн 12коп) з яких: 325465,66 грн. - заборгованість за кредитом; 412544,46 грн - заборгованість за процентами

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) витрати по сплаті судового збору в сумі 8856,12 грн. ( вісім тисяч вісімсот п`тдесят шість гривень 12 копійок).

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцять днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В. Малихіна