ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/5763/24

Провадження № 22-ц/820/1234/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 688/5763/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року в складі судді Заворотної О.Л. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В грудні 2024 року ТзОВ «ФК «Пінг-Понг» звернулося до суду з позовом, в якому вказувало, що 10 березня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 103713991 та просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 26 720 грн. та вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Свої вимоги товариство обґрунтовувавало тим, що відповідно до умов договору товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору.

Однак, відповідач своїх обов`язків за угодою не виконав, оскільки кредитні кошти витратив та не повернув у зв`язку з чим виникла заборгованість відповідача перед кредитором, в розмірі 26 720 грн., яка складається з заборгованость за тілом кредиту 8000 грн. та заборгованості за відсотками 18720 грн.

В той же час, 23 червня 2021 року згідно умов Договору про відступлення прав вимоги № 0ЗТ, ТзОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 103713991 від 10 березня 2021 року на користь ТзОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТзОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

24 січня 2022 року між ТзОВ «Діджи Фінанс» та ТзОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу №1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит № 103713991 від 10 березня 2021 року.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» за кредитним договором № 103713991 в розмірі 26 720 грн., яку і просив стягнути позивач на свою користь.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року, в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, ТзОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» подало апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Так апелянт вказує, що до позовної заяви ним було додано належні документи, які підтверджують факт відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит № 103713991 від 10 березня 2021 року, укладеного між ТзОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 спочатку від ТзОВ «МІЛОАН» до ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а згодом - від ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ТзОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ».

Звертає увагу суду на те, що під час завантаження додатків до позовної заяви в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» стався технічний збій. Внаслідок цього до підсистеми не було завантажено витяг з реєстру прав вимоги № 3 до договору відступлення прав вимоги № 03Т від 23 червня 2021 року, а також витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року.

Товариство стверджує, що навіть за відсутності витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 03Т від 23 червня 2021 року та витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року в кабінеті підсистеми «Електронний суд», а відтак і в матеріалах справи, факт відступлення права вимоги належним чином підтверджується іншими доказами, які свідчать про передачу первісним кредитором прав вимоги до відповідача на користь позивача.

Посилається, що предметом розгляду у даній справі є виключно питання щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 103713991 від 10 березня 2021 року. Таким чином, питання щодо дійсності або недійсності договору відступлення прав вимоги № 03Т від 23 червня 2021 року та договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року не відноситься до предмета доказування у справі, та немає правового значення для її вирішення.

Також зауважує, що договір відступлення прав вимоги № 03Т від 23 червня 2021 року та договір факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена ст. 204 ЦК України, не спростована та зміна суб`єктного складу внаслідок укладення договору факторингу не впливає на зміну зобов`язань боржника та не порушує його права.

Крім того товариство посилається на витяг з реєстру прав вимоги № 3 до договору відступлення прав вимоги № 03Т від 23 червня 2021 року, витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року та скановану копію витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року, яку долучило до апеляційної скарги.

Разом з тим звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що на сьогодні товариство активно здійснює претензійно-позовну роботу щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами в межах договору відступлення прав вимоги № 03Т від 23 червня 2021 року та договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року. Зазначена обставина фактично унеможливлює долучення оригіналів відповідних реєстрів до кожної позовної заяви та, зокрема, до апеляційної скарги у даній справі.

При цьому товариство вказує, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які апелянт очікує понести в зв`язку з розглядом справи та просить стягнути з відповідача становить 6 000 грн.

Тому апелянт вважає, що матеріали справи містять належні та допустимі докази відступлення права вимоги на користь товариства, що свідчить про ухвалення рішення суду першої інстанції без повного з`ясування всіх істотних обставин справи та є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 10 березня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 103713991, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти зі сплатою процентів за користування кредитом, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 8 000 грн.

Згідно із п. 1.3 Кредит надається строком на 30 днів.

Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом 09 квітня 2021 року (п.1.4.).

Згідно із п.1.5.2. проценти за користування кредитом становлять 7 200 грн., які нараховуються за ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 2.1. Договору, визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на картковий рахунок.

Пунктом 2.2.2. Договору визначено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3.

Згідно із п.3.3.2. Договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.

Відповідно до п.4.2 Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою, передбаченою п. 1.6 Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної базової ставки, передбаченої п.1.5.3 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги Кредитодавця.

Пунктом 6.2 передбачено, що розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надасться Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього Кредитного договору електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). На Договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначас дату та час укладення Договору. Після укладення цей Кредитний договір надається (надсилається) Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. За зверненням Позичальника Товариство може повторно надати (надіслати) укладений кредитний договір на спектронну скриньку Позичальника та/або виготовити і надіслати на поштову адресу Позичальника засвідчену Кредитодавцем копію цього договору в паперовому вигляді, за письмовим зверненням Позичальника.

Відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до договору про споживчий кредит № 103713991 від 10 березня 2021 року, встановлено: дата видачі кредиту 09 квітня 2021 року, сума кредиту 8 000,00 грн., чиста сума кредиту 15 200 грн., проценти за користування кредитом 7 200 грн., комісія за надання кредиту 0 грн.

Згідно платіжного доручення № 25894730 від 10 березня 2021 року ТзОВ «Мілоан» згідно договору 103713991 від 10 березня 2021 року перевело грошові кошти у сумі 8 000,00 грн., ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , на кредитний рахунок № НОМЕР_2 .

З наведеного вбачається, що ТзОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин.

За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно з частиною першою статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною першою статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України).

Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не було доведено переходу до нього права вимоги за договором про споживчий кредит № 103713991 від 10 березня 2021 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам справи, з огляду на таке.

Звертаючись до суду з позовом, товариство посилалося на те, що між кредитором і боржником був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак належним чином взятті на себе зобов`язання за цим договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 6.2.3 договору відступлення права вимоги №03Т, укладеного 23 червня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Діджи Фінанс», права вимоги переходять до нового кредитора у день з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Пунктом 8.1 договору відступлення прав вимоги передбачено, що кредитор зобов`язаний протягом 30 робочих днів з моменту підписання договору та за умови своєчасної повної оплати компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги відповідно до п.п.7.1,7.2 цього договору передати новому кредитору всю документацію щодо права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі Реєстру боржників (додаток № 1) відповідно до п.п. 8.3.1, 8.3.2.

Також 24 січня 2022 року між ТзОВ «Діджи Фінанс» та ТзОВ «Фінасова компанія «Пінг-Понг» було укладено договір відступлення права вимоги № 1/15, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до божників. Зазначених у відповідних реєстрах прав вимог.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

В день підписання такого відповідного реєстру до фактора переходять також права (в т.ч. права заставодержателя) за договорами, що укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржників за основними договорами у разі їх наявності.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій збоку фактора або клієнта або підписання будь-яких документів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором. Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17.

Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, (правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17).

Проте на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором позивач не надав жодного документа, а саме копії Акту приймання-передачі Реєстру боржників відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги № 03Т від 23 червня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Діджи Фінанс» та реєстру прав вимоги до договору договору факторингу № 1/15від 24 січня 2022 року між ТзОВ «Діджи Фінанс» та ТзОВ «Фінасова компанія «Пінг-Понг», і містив інформацію щодо переходу до позивача права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 103713991 від 10 березня 2021 року.

При цьому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що під час завантаження додатків до позовної заяви в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» стався технічний збій, внаслідок чого до підсистеми не було завантажено відповідні документи, оскільки сторона не надала жодних належних доказів, які б підтверджували наявність такого збою або неможливість подання відповідних документів іншим способом, передбаченим процесуальним законодавством.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції не приймає до уваги докази долучені до апеляційної скарги, оскільки вони не були подані до суду першої інстанції без поважних причин, що суперечить положенням частини третьої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, та не можуть бути визнані новими доказами, які апелянт об`єктивно не міг подати раніше.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини.

З врахуванням викладеного інші доводи апеляційної скарги за відсутності факту доведення позивачем переходу до нього права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 103713991 від 10 березня 2021 року апеляційний суд не приймає до уваги, так які такі доводи жодним чином не спростовують вищевказаних висновків суду.

Відтак суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки дане рішення ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2025 року

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова