КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 369/8025/22 Головуючий у суді першої інстанції - Пінкевич Н.С.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/160/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіябудсервіс» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіябудсервіс» про відшкодування шкоди,

встановив:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Софіябудсервіс» про відшкодування шкоди.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що йому на праві власності належить квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Відповідач по справі є надавачем послуг по утриманню будинку та з ним укладені відповідні договори. За надані послуги він сплачував своєчасно та у повному обсязі. У квартирі АДРЕСА_1 він проживає з родиною, а кватиру АДРЕСА_2 (яка знаходиться над квартирою АДРЕСА_1 ) - здає в оренду, отримує дохід та сплачує всіх податки та збори.

Взимку 2021 року, коли почались відлиги і танення снігів, у квартирі АДРЕСА_2 почали замокати стеля та стіни. Такі ж затікання були й у інших мешканців. Він почав звертатись до відповідача щодо проведення ремонту даху будинку, але отримував лиш обіцянки. На його вимогу провести все таки ремонт з відшкодуванням завданих йому збитків (пошкоджено оздоблення та меблі), отримав листа із зазначенням, що всі замокання через конденсат всередині квартири. Тому для фіксації пошкоджень ним запрошено спеціалістів та складено відповідний акт.

На даний час в будинку створюється ОСББ, але відповідач відмовляється передати всі необхідні документи. Вважає, що такими неправомірними діями відповідача йому завдано матеріальної шкоди за ремонт в квартирі в розмірі 49 255,53 грн, відновлення знищених кухонних меблів в розмірі 26 000 грн, заміна знищених меблів у ванній кімнаті, шафки-дзеркала в розмірі 7000 грн. Також через проведення ремонту він не міг здати квартиру в оренду та недоотримав прибуток в розмірі 7000 грн, який має відшкодувати відповідач.

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Софіябудсервіс» на свою користь на відшкодування матеріальної шкоди 84 755,53 грн та сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного Київської області від 20 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Софіябудсервіс» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 28 386,52 грн та судові витрати в розмірі 332,45грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Києво-Святошинського районного Київської області від 25 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Софіябудсервіс»про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ТОВ «Софіябудсервіс» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення Києво-Святошинського районного Київської області від 20 січня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким призначити справу до розгляду у загальному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, в той час як керівниця ТОВ «Софіябудсервіс» Каранда М.В. не могла взяти участь у судовому засіданні з поважних причин (виїздом з дітьми за кордон у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф). Зазначає, що суд розглянув справу без урахування доказів, які мають значення для правильного вирішення спору (актів огляду покрівлі, актів огляду квартири, технічної документації багатоквартирного будинку). Вказані документи відповідач долучив до апеляційної скарги.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 у встановлений строк не скористався.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на день подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є відшкодування збитків у розмірі 84 755,53 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №28947818 від 03 листопада 2014 року).

04 листопада 2014 року між ТОВ «Софіябудсервіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (щодо квартири АДРЕСА_1).

ОСОБА_1 є власником також квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №107864237 від 16 грудня 2017 року).

01 лютого 2018 року між ТОВ «Софіябудсервіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (щодо квартири АДРЕСА_2 ).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Натомість, на позивача покладається обов`язок доведення наявності шкоди, її розмір та причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і шкодою.

Встановлено, що 14 червня 2021 року до ТОВ «Софіябудсервіс» надійшла заява ОСОБА_1 про припинення оплати за надані послуги через відсутність ремонту покрівлі до її від ремонтування та до відновлення оздоблення в його квартирі.

18 червня 2021 року на замовлення ОСОБА_1 та за його участю було проведено технічне обстеження квартири АДРЕСА_2 на восьмому поверсі в будинку АДРЕСА_2 по покрівлі цього ж будинку в осях зазначеної квартири. До акту обстеження додані фотографії оглянутих місць, з яких вбачається як пошкодження стін, стелі в квартирі, так і меблів.

Висновок: «Квартира має пошкоджене внутрішнє оздоблення та меблі внаслідок попадання води з покрівлі саме в тих місцях, де присутнє протікання з парапетів, а саме: зовнішня стіна зі сторони балкону та стіна зі сторони ліфтового приміщення. Протікання покрівлі через пошкодження гідроізоляційного покриття не виявлене. Кількість вентиляційних механічних та природних способів вентиляції більш, ніж достатня для вказаної площі квартири.».

Рекомендації: «Провести ремонт та гідроізоляцію стиків плит покриття парапетів, відновити пошкоджене оздоблення стін на покрівлі для уникнення протікання в майбутньому. В квартирі необхідно видалити грибкові нашарування, механічно очистити стіни та стелі від пошкодженого оздоблення, обробити поверхні всієї квартири протигрибковими засобами, відслідкувати стан ламінованого покриття та кухонних меблів та шафки у ванній після висихання, частково замінити електричну частину».

ТОВ «Софіябудсервіс» надали відповідь про те, що у липні 2021 року проведено прибирання, огляд та поточний ремонт покрівлі над квартирою АДРЕСА_2 , а саме: роботи з гідроізоляції парапету покрівлі. Місць затікання у ході огляду після дощу не виявлено. Вважають, що мокріння стелі у кухні квартири узимку пов`язане з утворенням конденсату через погану систем вентилювання в квартирі та високу вологість; порадили частіше провітрювати квартиру та використовувати примусову витяжку (лист №921-1107 від 22 липня 2021 року).

Аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у виді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

За відсутності хоча б однієї із названих умов цивільно-правова відповідальність у виді відшкодування майнової шкоди не настає (постанова Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 3-18гс15).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Відповідно договору про надання послуг з утримання будинку, виконавець (ТОВ «Софіябудсервіс») надає послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування ліфтів, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що шкода, завдана позивачу, є наслідком саме його вини. З поданого звіту вбачається, що залиття квартири відбувалось через протікання парапетів. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири АДРЕСА_2.

Оскільки позивачу було завдано збитків через протікання даху, відповідач в добровільному порядку шкоди не відшкодував, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути понесені витрати в розмірі 28 386,52 грн, відповідно до поданих рахунків-фактур про придбання ОСОБА_1 матеріалів. Щодо відшкодування інших заявлених позивачем до стягнення витрат суд першої інстанції обґрунтовано відмовив, оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесених таких витрат, або висновку експерта про визначення розміру матеріального збитку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, колегія суддів відхиляє, оскільки, як видно із матеріалів справи, ТОВ «Софіябудсервіс» 17 жовтня 2022 року отримало копію позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, тобто, було належно повідомлене про розгляд справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 97).

Натомість, жодних письмових пояснень, заяв чи клопотань, зокрема, із зазначенням причин неможливості взяти участь у розгляді справи, відповідач суду не направляв.

Посилання апелянта на те, що суд розглянув справу без урахування доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, також є безпідставним.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України, відповідач, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Докази на підтвердження своїх заперечень щодо позовної заяви відповідач зобов`язаний був подати разом із відзивом на позовну заяву. Однак, отримавши копію позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, відповідач своїм процесуальним правом на подачу відзиву та, відповідно, доказів на підтвердження своєї позиції, не скористався. Жодні докази, що вказують на поважність причин щодо неможливості подання відзиву та документів (як відповідач долучив до апеляційної скарги) до суду першої інстанції в матеріалах справи відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасуванні відсутні.

Керуючись статтями 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіябудсервіс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: Т.О. Невідома

В.В. Соколова