КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/7565/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту перебування особи на утриманні, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Паруль Юлії Олегівни на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року в складі судді Тесленко І. О. про залишення позову без розгляду,

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України про встановлення факту перебування особи на утриманні.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання обов`язків військової служби, помер її батько ОСОБА_2 .

Зазначала, що вона все своє життя перебувала на утриманні свого батька ОСОБА_2 . Дохід, що отримував її батько, був основним доходом його сім`ї. Вказана обставина підтверджується відомостями з податкової, відповідно до яких вона не має жодних доходів.

Встановлення юридичного факту, що вона перебувала на утриманні батька ОСОБА_2 , необхідно для отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови № 168 Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , просила суд встановити факт її перебування на утриманні батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків - сплати судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків та роз`яснено, що у разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року вказану позовну заяву залишено без розгляду з підстав не усунення позивачкою недоліків, визначених в ухвалі Солом`янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивачки - адвокат Паруль Ю. О. оскаржила її в апеляційному порядку.

В поданій нею апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зазначені в оскаржуваній ухвалі суду недоліки є надуманими або перебільшеними.

Суду першої інстанції було повідомлено про наявність ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 травня 2024 року (справа №357/16456/23), якою було залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 з мотивів наявності спору про право та роз`яснено право звернення за захистом своїх прав та законних інтересів до суду із позовною заявою у порядку позовного провадження.

Вона, як представник позивача, може використати право, надане пунктом 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, яким визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Паруль Ю. О апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник Міністерства оборони України - Завальнюк Ж. В. просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини одинадцятої статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків (частина дванадцята статті 187 ЦПК України).

Частина тринадцята статті 187 ЦПК України передбачає, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Залишаючи позовну заяву залишено без руху, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам пункту 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України резолютивна частина позовної заяви не містить жодної позовної вимоги, що стосується захисту прав або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовною заявою, як і обґрунтувань, що стосуються того, в який спосіб відповідач порушив, не визнав, або оспорив права, свободи чи законні інтереси позивача по справі. Згідно з законом встановлення факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Таким чином, позовна заява має містити у собі дані щодо наявного між сторонами спору, а також позовні вимоги щодо відповідного відповідача, яким порушено, не визнано або оспорено відповідне право позивача.

Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спір виник між позивачем, як дочкою загиблого солдата ОСОБА_2 при виконанні обов`язків військової служби, та державою в особі відповідного органу військового управління щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Позовна заява містить зазначення обраного позивачем способу захисту її прав та інтересів, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги саме до визначеного ним відповідача.

При цьому, Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а надає право позивачу вільно викласти зміст своїх вимог, які можуть бути уточнені судом під час попереднього розгляду справи.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (справа № 523/9076/16).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

За таких обставин, залишення позовної заяви без руху з підстав необґрунтованості заявлених позовних вимог, а у подальшому залишення його без розгляду не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали про залишення без розгляду позовної заяви, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника представника ОСОБА_1 - адвоката Паруль Юлії Олегівни задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту перебування особи на утриманні направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення прийняття та оже бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.05.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук