провадження № 2/136/6/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - позивач, ТОВ «Юніт Капітал») звернулось до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 25.06.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 390567732 (далі - Договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису, у якому сторонами погодили всі істотні умови щодо суми, строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки, який було підписано відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора НОМЕР_4.

На виконання умов договору, 25.06.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 21 100,00 грн. на банківську карту відповідача, що свідчить про виконання взятих на себе банком зобов`язань.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019.

28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду за №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020, залишивши інші умови договору без змін.

31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду за № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. У даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду за №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020.

31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020.

31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №153 від 28.09.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 55 269,26 грн.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.

У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 (Додаток №18) та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 81474,38 грн.

20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 200824 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 200824 від 20.08.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 81474,38 грн.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 у порушення взятих на себе зобов`язань допустив заборгованість за Кредитним договором № 390567732 від 25.06.2021, що становить - 81474,38 грн., яка складається з: 21 099,05 грн. - заборгованість по кредиту; 60 375,33 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, які у добровільному порядку не сплачує а ні первісному кредитору, а ні наступним, наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом.

У визначений судом строк відповідач через представника адвоката Хейніс О.Г. подав до суду відзив у якому просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, мотивуючи тим, що Договір №744860145 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений 08.10.2021 року. При цьому, договір факторингу №28/1118-01 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на який посилається позивач як на одну з підстав переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 , був укладений 28.11.2018 року, а право вимоги до ОСОБА_1 вказано лише у реєстрі боржників від 28.10.2024 року, тобто, на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. За даних обставин можна дійти висновку про те, що передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, було неможливо. У зв`язку з цим право вимоги до боржника ОСОБА_1 ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року не набуло, а тому, відповідно, не могло передати його в подальшому за договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке, у свою чергу, не могло передати його за договором факторингу №200824 від 20.08.2024 року позивачу ТОВ «Юніт Капітал». При цьому, майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути чітко визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року не було і сторони цього договору не могли передбачити, що 25.06.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 буде укладено кредитний договір №390567732. Таким чином ТОВ «Юніт Капітал» не надало належних доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №390567732.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28.11.2018 року, від 05.08.2020 року та від 20.08.2024 року.

Ураховуючи наведене вище, ТОВ «Юніт Капітал» не набуло прав первісного кредитора, а отже, не має права вимоги за кредитним договором №390567732, укладеним 25.06.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Окрім цього, позивачем не додані первинні належні та допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів від первісних кредиторів та неповернення або часткового повернення кредитів, якими є документи первинної бухгалтерської документації (виписка по рахунку, платіжні документи).

Матеріали справи не містять доказів того, що первісними кредитодавцями виконані умови кредитних договорів та надано позичальнику кредити, відсутні докази на який саме рахунок або картку перераховувались кредитні кошти та докази того, що ці реквізити вказані відповідачем. Не надано доказів на підтвердження зарахування відповідачу грошових коштів щодо кредитних договорів, не зазначено про неможливість отримати такі самостійно, а також не заявлено клопотання про витребування доказів. Відсутні докази фактичного користування відповідачем отриманими від позики коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника) за вказаним договорами. Відсутність в матеріалах справи належних первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником грошових коштів за вказаним вище договорами, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків. За вказаних обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договорами позики та кредитними договорами є недоведеними належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Крім цього, відповідно до умов Договору кредитної лінії №390567732 від 25.06.2021р. сторони погодили строк кредитування 30 днів від дати отримання кредиту з можливістю його пролонгації і узгодили нарахування процентів за користування кредитом в межах цього строку кредитування. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався сплатити протягом дисконтного періоду, що становить 30 днів з 25.06.2021 до 26.07.2021, проценти за користування кредитними коштами в розмірі 3798 гривень (21100,00 гривень х 0,60 % х 30 днів). Ураховуючи користування відповідачем кредитом після закінчення дисконтного періоду, у відповідності до п. 1.9.3., п. 1.11. та п. 1.12. вищевказаного кредитного договору проценти за користування кредитними коштами становлять: за період з 27.07.2021 до 25.10.2021: 21100,00 гривень х 2,30 % х 90 днів = 43677, 00 гривень (п. 1.12.2. договору), що разом за період з 25.06.2021 до 25.10.2021 становить 47475,00 гривень (3798,00 гривень + 43677,00 гривень). Як вбачається із розрахунків заборгованості, здійснених ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» і наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог, відповідачем в рахунок погашення відсотків за користування кредитом було сплачено 3469,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача по відсотках за користування кредитними коштами за період з 25.06.2021 до 25.10.2021 становить 44 006,00 грн. (47475,00 грн. - 3469,00 грн.). Отже, з відповідача на користь позивача підлягали б стягненню за Кредитним договором проценти за користування кредитними коштами в сумі 44006,00 грн. в той час як позивач нарахував та просить стягнути 60375,33 грн. Отже вимога про стягнення відсотків в сумі 16369,33 грн. є незаконною.

Окрім цього, представник відповідача у відзиві просив зменшити розмір витрат на правову допомогу з 6000,00 грн. до 2500,00 грн. мотивуючи тим, що позивач не надав доказів оплати таких витрат, між сторонами договору про надання правничої допомоги не було погоджено та підписано вартість послуг. Крім того, оцінюючи складність виконаних адвокатом робіт, із матеріалів слідує, що фактично правова допомога була надана позивачу лише у написанні позову. При цьому адвокат постійно складає документи в подібних процесах, оскільки договір з ним укладено 26.08.2024 р. та згідно відомостям з сайту «Судова влада України» протягом 2024-2025 рр. міститься біля 30 записів де зазначений адвокат приймає участь, має розроблені зразки документів які копіюються від справи до справи, замінюється лише анкетні дані Відповідача та деякі інші частини тексту в залежності від особливостей конкретної справи (дати укладення Договору тощо). Тому складання позовної заяви не може займати 2 години, з урахуванням того, що вона однотипна, є шаблони документів. Також, до суду було подана 1 клопотання щодо витребування доказів, складання якої не може займати 1 годину, зазначену в акті виконаних робіт.

При цьому, представник відповідача просив суд вирішити питання про стягнення судових витрат із позивача на користь відповідача в розмірі 20000,00 грн, вказавши у відзиві опис наданих робіт (послуг).

У межах визначеного судом строку представник ТОВ «Юніт Капітал» - адвокат Тараненко А. І. надав відповідь на відзив, у якому просить задовольнити позов у повному обсязі, мотивуючи тим, що 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (Фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. У подальшому було укладено додаткові угоди якими строк дії договору визначено до 31 грудня 2024 року та передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Тобто предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, які не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №153 від 28.09.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 55 269,26 грн. Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Отже, Представник Відповідача зробив помилковий висновок щодо предмету договору факторингу, що відступлення права вимоги не могло стосуватись конкретного кредитного договору № 390567732 від 25.06.2021, який, на його думку, на момент укладення договору факторингу не існував. Однак, варто зазначити, що сутність договору факторингу №28/1118-01 полягає не у відступленні права вимоги за конкретним кредитним договором, а у відступленні права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820- 01 строк дії цього Договору закінчується 04 серпня 2021 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину.

03.08.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», укладено додаткову угоду № 2 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої строк дії Договору до 31.12.2022 включно.

30.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п. 1 якої строк дії Договору до 30.12.2024 включно. Предметом Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 81474,38 грн. Предметом договору є відступлення прав вимоги, які закріплені у реєстрі, який в свою чергу, належним чином оформлено та підписано сторонами в межах дії договору.

20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 200824 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 200824 від 20.08.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 81474,38 грн. До позовної заяви представником Позивача долучено належно оформлено та підписано договір факторингу, витяги з реєстрів прав вимог та акти прийому-передачі, що є належним доказом стверджувати що фактор набув права вимоги.

Доведеним є факт перерахування грошових коштів на виконання умов договорів факторингу, оскільки в іншому випадку його було б розірвано в односторонньому порядку кожним із Клієнтів, що унеможливлює укладання додаткових угод до вказаних договорів, що чинні до сьогодні, а отже робить висновки Відповідача необґрунтованими та такими що суперечать дійсності.

Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт перерахування коштів з рахунків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на рахунок Боржника у розмірі 21 100,00 грн від 25.06.2021, тоді як ОСОБА_1 не надав суду доказів на спростування вказаних обставин.

Щодо доводів відповідача про неправомірне нарахування відсотків, то умови щодо нарахування відсотків було узгоджено у Кредитному договорі № 390567732 від 25.06.2021, а їх розмір відповідає розрахункам.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано належні та допустимі докази, матеріалами справами підтверджено, що вартість наданих адвокатом послуг, до яких належать складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, є співмірною із складністю даної справи та обсягом.

Щодо судових витрат Відповідача, то Представник Відповідача не вказує кількість годин які витратив на правничу допомогу, відтак слід дійти висновку, що вартість виконаних робіт Адвоката необґрунтована, є такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності, в силу приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України, відтак не підлягають стягненню.

Інші заяви по суті від учасників цивільного процесу не надходили в межах визначеного судом строку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12..2024 позовну заяву було передано за підсудністю до Липовецького районного суду Вінницької області.

09.01.2025 вказана позовна заява була прийнята до провадження Липовецького районного суду Вінницької області та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження

У судове засідання представник позивача не з`явився, у заяві клопотав про розгляд справи за відсутності представника банку.

Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явились, заяв та клопотань на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не надали.

Ураховуючи наведене, суд не вбачає правових підстав визначених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд у даному судовому засіданні на підставі наданих сторонами доказів, при цьому відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 25.06.2021 ОСОБА_1 виявив намір на отримання кредиту, звернувшись до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання грошових коштів (а.с.21), зазначивши свої персональні дані, у тому числі: паспортні дані, номер телефону - НОМЕР_1 , номер картки - НОМЕР_2 .

Інформацію щодо істотних умов Договору відповідачеві, як споживачеві було надано у Паспорті споживчого кредиту продукт «Смарт» до кредитного договору № 390567732 від 25.06.2021 (а.с.51).

25.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №390567732 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.52-54), відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 22000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначений у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

У п. 1.3. договору сторони узгодили, що кредитодавець надає перший транш у розмірі 21 100,00 грн. одразу після укладення договору.

Відповідно до п.1.7. Договору сторони погодили строк кредитування 30 днів від дати отримання кредиту з можливістю його пролонгації і узгодили нарахування процентів за користування кредитом в межах цього строку кредитування.

У п.1.9. Договору сторони погодили розмір процентної ставки за користування кредитом.

Згідно з п.1.9.1 виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 219,00 (двісті дев`ятнадцять) процентів річних, що становить 0,60 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним

Відповідно до п.1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 310,25 (триста десять цілих двадцять п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,85 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті

Відповідно до п. 1.12.1. кредитного договору зобов`язання щодо повернення кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.

У п. 1.12.2. кредитного договору з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавию проценти розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

На підтвердження обставин зазначених у позові щодо узгодження між сторонами Договору кредитної лінії №390567732 від 25.06.2021 його істотних умов, позивачем надано Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» (а.с.51).

Платіжним дорученням 25.06.2021 підтверджено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картку № НОМЕР_2 належну відповідачеві грошові кошти в сумі 21100, 00 грн. (а.с.23).

Згідно електронного повідомлення АТ «Таксомбанк» підтверджено, що банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів (а.с.70), зокрема 25.06.2021 на картку № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 21100, 00 грн.

Згідно довідки щодо дій позичальника в Інформаційно телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.22), позичальник послідовно вводив запитувану інформацію, заявка на кредит подана: 25.06.2021 о 23:28 год; договір відправлено позичальнику 25.06.2021; одноразовий ідентифікатор № НОМЕР_5 було направлено позичальнику 25.06.2021 о 23:31 год засоби зв`язку для відправки ідентифікатора: НОМЕР_1, електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікатор введено позичальником/відправлено товариству 25.06.2021 о 23:34 год., перерахування грошових коштів позичальнику - 25.06.2021 о 23:34 год.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019.

28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду за №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020, залишивши інші умови договору без змін.

31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду за № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. У даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду за №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020.

31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020.

31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №153 від 28.09.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 55 269,26 грн.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.

У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 (Додаток №18) та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 81474,38 грн.

20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 200824 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 200824 від 20.08.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 81474,38 грн.

На підтвердження заборгованості відповідача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано розрахунок заборгованості (а.с.42), відповідно до якого станом на 28.09.2021 заборгованість ОСОБА_1 складає: 21100,00 тіло; 37 639.21 грн - проценти.

Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ «Таліон плюс» (а.с.44), заборгованість ОСОБА_1 становила станом на 30.05.2023 в розмірі: 21099,05 тіло; 60375,33 проценти.

Згідно з Випискою з особового рахунку наданою ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість відповідача за кредитним договором 390567732 від 25.06.2021 за період з 20.08.2024 по 29.08.2024 становить 81 474.38 грн., з яких: 21099.05 грн. - прострочене тіло кредиту, 60 375.33 грн. - прострочені відсотки за кредитом (а.с.16).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих відповідачем в кредит.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі танадати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.

Так, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 направив заявку на отримання грошових коштів в кредит від 25.06.2021 (а.с.21) відповідач вказав свої персональні та паспортні дані, а також номер мобільного телефону, картки № НОМЕР_6

Зібрані у справі докази, на противагу аргументів зазначених у відзиві, свідчать, що Договір кредитної лінії №390567732 від 25.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений у відповідності до вимог ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства, що спростовує доводи відповідача щодо неукладення договору.

Згідно довідки щодо дій позичальника в Інформаійно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідач як позичальник послідовно вводив запитувану інформацію, у зв`язку із чим було проведено перерахування грошових коштів позичальнику - 25.06.2021 о 23:34 год.

На підтвердження факту перерахування коштів за кредитним договором № 390567732 від 25.06.2021 первинним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_1 долучено платіжне доручення № 78414e17-f970-4f10-ba0d-d210df3aa695 від 25.06.2021 про перерахування коштів в сумі 21100,00 грн. на банківську карту відповідача № НОМЕР_2 .

Відповідно до ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Платіжна інструкція (платіжне доручення) - це розпорядження ініціатора надавачові платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.

Згідно п. 22.4 ст. 22 Закону при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Приписами даної правової норми встановлено, що тільки у разі неможливості встановлення належного отримувача коштів банк має право не зараховувати кошти цьому отримувачу, а повернути кошти платнику.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 Закону банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Доказів юридичного факту щодо помилкового або неналежного переказу на рахунок відповідача коштів за кожною із транзакцій, ініційованими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не встановлено, при цьому відповідно до поданої заявки відповідачем вказано рахунок, на який здійснювався переказ грошових коштів первісним кредитором.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо.

Таким чином доводи представника відповідача щодо не доведення факту перерахування відповідачеві грошових коштів на виконання умов договору первісним кредитором є неспроможними.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників цивільного процесу щодо прав грошової вимоги у позивача до відповідача, суд виходить з наступного.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017року у справі № 752/8842/14-ц, та висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Ураховуючи те, що Договір кредитної лінії №390567732 від 25.06.2021 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 25.06.2021, тоді як договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018, а до нього було укладено додаткові угоди, що продовжили строк дії договору, однак на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником, відтак, у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу, яке в свою чергу передало право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а у подальшому ТОВ «Юніт Капітал».

Вбачається також, що на час укладення договору відступлення права вимоги №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином, інформація про ОСОБА_1 як боржника надана у витягу з реєстру прав вимоги №153 від 28.09.2021 ТОВ «Таліон Плюс», отже між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення прав вимоги не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, такий предмет не індивідуалізовано належним чином і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору, що спростовує доводи представника позивача наведені у заявах по суті , що право вимоги за кредитним № 390567732 від 25.06.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 28.09.2021, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 153.

Крім того, суд вважає слушними доводи представника відповідача, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, тоді як Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено фінансування та порядок розрахунків.

Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2 фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», наступні переходи прав вимоги, за встановлених судом обставин, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Юніт Капітал».

Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12).

Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором № 28/1118-01 від 28.11.2018, що є важливим аргументом сторони відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», і відповідно до наступних кредиторів.

Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» не має права вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором укладеним 25.06.2021 між останнім та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що спростовує доводи позивача наведені ним у позові.

За таких обставин, суд не вбачає необхідності здійснювати перерахунок заборгованості за кредитним договором, оскільки позивач не має права вимоги до відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи питання судових витрат у справі суд керується Главою 8 ЦПК України, а оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому понесені позивачем витрати на сплату судового збору та витрат на правничу допомоги суд відносить на його рахунок.

Вирішуючи питання судових витрат понесених відповідачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).

Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

При цьому, суд приймає до уваги усталену судову практику, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

На підтвердження понесених відповідачем витрат суду надано: Договір про надання правової допомоги від 21.02.2025; Додаткова угода №1 до Договору від 21.02.2025, відповідно до якої сторони узгодили вид послуг, які адвокат Хейніс О.Г. мав надати ОСОБА_1 та їх вартість в сумі 20000, 00 грн; квитанція про сплату ОСОБА_1 20 000, 00 грн. в рахунок виконаних адвокатом робіт.

У відзиві представник відповідача навів Опис робіт (наданих послуг), а саме: опрацювання позовної заяви та додатних до неї документів, узгодження правової позиції із клієнтом - 1000,00 грн. Надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань -1000,00 грн. Здійснення підбору, аналізу та опрацювання судової практики Верховного Суду із спірних правовідносин - 1000,00 грн. Складання процесуальних та інших письмових документів та участь в судових засіданнях - 17000,00 грн. Загальна сума понесених витрат складає 20000,00 грн.

У справі «East/West Alliance Limited проти України» (заява №19336/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник (в нашому випадку позивач) має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає доводи представника позивача щодо недотримання стороною відповідача вимог про надання детального опису робіт спростовано, утім вирішуючи питання щодо співмірності понесених відповідачем витрат зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом, суд приходить до висновку, що вони є завищеними, оскільки судова практика у даних справах є сталою та не потребувала значного часу для вивчення, а складання відзиву без прийняття участі в судових засіданнях, в силу розумності та співмірності таких витрат може становити 5000,00 грн.

Керуючись ст. 81, 89, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники цивільного процесу:

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, оф. 10, м. Київ, Київська обл., ЄДРПОУ - 43541163);

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Суддя Світлана ШПОРТУН