Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1643/25
Номер провадження2/711/1147/25
РІШЕННЯ
27 травня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга черкаська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
27 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи позовні вимоги, з урахуванням змісту уточненої позовної заяви (а.с.27-31), що подана позивачем до суду з метою виконання ухвали про залишення позову без руху, позивач зазначає, що вона проживає в АДРЕСА_1 і є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в російській федерації, місцем реєстрації проживання якої, на день смерті, була квартира АДРЕСА_2 .
Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 28.08.2024 встановлено юридичний факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації. Після ухвалення означеного судового рішення позивачем отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , що мало місце 05.10.2024.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

Факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , підтверджується доданими до позовної заяви копіями документів.

Також позивач у позові зазначає, що постановою державного нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки спадкоємець в установлений законом термін спадщину після смерті спадкодавця не прийняла.

Обгрутовуючи поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач у позові зазначає, що не змогла подати означену заяву вчасно, оскільки факт смерті відбувся за межами території України у російській федерації, а документи, що видані органами державної влади останньої, не приймаються відділом державної реєстрації актів цивільного стану на території України відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

У зв`язку із цим, для встановлення факту смерті громадянки України ОСОБА_2 було подано позов до суду, оскільки про смерть матері позивач дізналася лише у 2024 році.

Після отримання рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 28.08.2024 та отримання свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.10.2024 позивач звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, що лишилося після смерті спадкодавця.

Викладені у позові, на думку позивача, об`єктивні обставини призвели до того, що вона не мала змоги вчинити, передбачені законом, дії щодо прийняття спадщини після смерті матері.

Підсумовуючи викладене, позивач просить суд визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 6 місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження і на підставі уточненої позовної заяви від 23.03.2025, що надійшла до суду 25.03.2025 (вхідний №11678/25); залучено до розгляду справи Другу черкаську державну нотаріальну контору як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; призначено підготовче засідання о 10 год 00 хв 28 квітня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.35-36).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.04.2025 закрито підготовче провадження у справі № 711/1643/25 за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга черкаська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та призначено розгляд справи по суті о 11 год 00 хв 27 травня 2025 року (а.с.53-54).

У визначений судом день та час позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Новіков Ю.А. в судове засідання не з`явилися, причин не прибуття в судове засідання суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме: позивач ОСОБА_1 шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на адресу місця проживання, що вказана у вступній частині позовної заяви, яка повернулася до суду із зазначенням причини для повернення оператором поштового зв`язку: адресат відсутній за вказаною адресою, що є належним повідомлення учасника справи про день, час та місце розгляду справи у розумінні п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с.62); адвокат Новіков Ю.А. шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», що була отримана цим учасником справи 28.04.2025 о 20 год 24 хв 34 сек (а.с.55 зворот).

Пунктом 2 ч.8 ст.128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Частиною 5 ст.130 ЦПК України передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Новіков Ю.А. були належним чином повідомлені про день, час та місце проведення судового засідання.

Водночас 26.05.2025 представник позивача адвокат Новіков Ю.А., через підсистему «Електронний суд», подав заяву про проведення судового засідання у відсутність як позивача, так і представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив позовну заяву задовольнити (вхідний №20444 від 26.05.2025, а.с. 66).

Черкаська міська рада як відповідач явку представника у судове засідання не забезпечила, однак про день, час та місце розгляду справи по суті була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд», що була отримана цим учасником справи 28.04.2025 о 20 год 24 хв 34 сек (а.с.56 зворот).

Водночас, від представника відповідача Кирмана В.О., 26.05.2025 через підсистему «Електронний суд», надійшла заява (вхідний №20612/25), в якій він просить суд проводити судове засідання, що призначено о 11 год 00 хв 27 травня 2025 року, у його відсутність у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні. Щодо позовних вимог, то представник позивача поклався на розсуд суду та просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.68).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Друга черкаська державна нотаріальна контора, явку представника у судове засідання не забезпечила, однак про день, час та місце розгляду справи по суті була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», що була отримана цим учасником справи 28.04.2025 о 20 год 24 хв 34 сек (а.с.57 зворот).

Пунктом 2 ч.8 ст.128 ЦПК України встановлено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Друга черкаська державна нотаріальна контора, була належним чином повідомлена про день, час та місце проведення судового засідання.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки позивач, представник позивача, відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце проведення розгляду справи по суті, в судове засідання відповідно не з`явилися та явку представників не забезпечили, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання до суду не подали, беручи до уваги заяви представників позивача та відповідача про проведення судового засідання у відсутність представників цих учасників справи, а також безпосередньо позивача, суд, керуючись ч.1 ст.223 ЦПК України, вважає за можливе провести судове засідання у справі №711/1643/25.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на неявку у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції представників позивача та відповідача, висловлені письмово, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 28.08.2024 у справі №691/603/24 (провадження №2-о/691/43/24) встановлений юридичний факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Київ, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу російської федерацій (а.с.17).

Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Суд перевірив факт набрання рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 28.08.2024 у справі №691/603/24 (провадження №2-о/691/43/24) законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 27 вересня 2024 року (реєстраційний номер рішення: 121440051).

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, суд зробив висновок, що як факт смерті, так і дата та місце смерті ОСОБА_2 доказуванню не підлягають, оскільки встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, що ухвалено за заявою ОСОБА_1 , яка бере участь як позивач під час розгляду судом цивільної справи №711/1643/25.

Із копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , що видане Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд встановив, що 05 жовтня 2024 року Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складений актовий запис про смерть №11 відносно громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Київ, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу російської федерації (а.с.8).

Із паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 16.10.2007 і яким документована ОСОБА_1 , суд встановив, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Черкаси (а.с.9).

Також із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , що видане 19.12.1961 бюро записів актів громадянського стану виконавчого комітету Черкаської міської ради, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Черкаси народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.11).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №5 від 27.12.2023 суд встановив, що 02.04.1983 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції складено актовий запис про шлюб, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ; після укладення шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.12).

Крім того, із копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_4 від 19.09.2001, що видане відділом актів громадянського стану Придніпровського районного управління юстиції Черкаської області, суд встановив, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в м. Черкаси, перемінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 14).

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , що видане 19.09.2001 відділом актів громадянського стану Придніпровського районного управління юстиції Черкаської області, суд встановив, що означеним органом реєстрації актів громадянського стану 18.03.1997 був складений актовий запис №161, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 був розірваний; після розірвання шлюбу дружина іменується прізвищем « ОСОБА_9 » (а.с.13).

Також із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4 від 26.12.2023 суд встановив, що 24.04.1959 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції складено актовий запис про шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; після укладення шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с.15).

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , що видане Придніпровським районним ЗАГС м. Черкаси, суд встановив, що 24.09.1985 розірваний шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.16).

Дослідивши означені вище письмові докази, суд встановив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_2 є дочкою та матір`ю.

Із інформації про зареєстроване право власності №57576 від 11.11.2024, що підготовлена Комунальним підприємством «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», суд встановив, що, станом на 01.01.2013, право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, що видане 29.09.1993 органом приватизації Придніпровського районного виконавчого комітету (а.с.32).

Також у судовому засіданні була досліджена копія постанови нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2024, зі змісту якої суд встановив, що ОСОБА_1 звернулась із заявою до Другої черкаської державної нотаріальної контори, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

Як встановлено нотаріусом Черткова С.В., станом на 16.12.2021, була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_3 . Проте, під час розгляду заяви було встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 не надала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і не надала документів, що підтверджують факт спільного проживання з померлою.

У зв`язку із викладеним, нотаріус Другої черкаської державної нотаріальної контор відмовила у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на спадщину за законом, що лишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.7).

Надаючи оцінку дослідженим письмовим доказам, що містяться у матеріалах цивільної справи №711/1643/25, суд зазначає про таке.

Статтею 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 2 ст.1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Частинами 1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Аналіз означених норм матеріального права з призми встановлених судом обставин справи дає підстави суду для висновку, що позивач як дитина спадкодавця, тобто спадкоємець першої черги, яка протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, є такою, яка не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Водночас, аналіз диспозиції ч.3 ст.1272 ЦК України дає підстави для висновку, що правила цієї норми матеріального права щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Ані Цивільний кодекс України, ані інші нормативно-правові акти не визначають конкретного переліку причин, які є поважними для пропуску строку для прийняття спадщини, у разі встановлення яких суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, поняття «поважні причини» у контексті застосування судом положень ч.3 ст.1272 ЦК України є оціночним поняттям, що підлягає оцінці судом під час розгляду кожної справи.

У п.49-50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) наведено орієнтовний перелік як поважних, так і неповажних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини, у разі встановлення судом яких відповідно може бути визначений спадкоємцю додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини або має бути відмовлено у визначені такого строку.

Поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Із мотивувальної частини позовної заяви суд встановив, що основною підставою для визначення додаткового строку позивачу на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_2 є та обставина, що внаслідок смерті спадкодавця на території російської федерації позивач не мала об`єктивної можливості своєчасно отримати документ, на підставі якого відділом державної реєстрації актів цивільного стану мав бути складений актовий запис про смерть громадянина України ОСОБА_2 ; лише після встановлення факту смерті спадкодавця на території російської федерації у судовому порядку ОСОБА_1 отримала свідоцтво про смерть матері і звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом, що лишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_2 . Проте, станом на день звернення ОСОБА_1 до нотаріуса, уже закінчився строк, визначений законодавством, для подачі заяви спадкоємцем про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Надаючи оцінку зазначеній причині пропуску строку позивачем як спадкоємцем на подачу нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця з призми її поважності у розумінні положень ч.3 ст.1272 ЦК України суд з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства як розумність, добросовісність та справедливість, зазначає про таке.

Підпунктами 1.1-1.4 п.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, у редакції, чинній на день відкриття спадщини (далі Порядок №296/5), передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану.

У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

З аналізу означених норм Порядку №296/5 суд встановив, що факт смерті спадкодавця нотаріусом перевіряється або шляхом витребування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану, або витребування від органу державної реєстрації актів цивільного стану копії актового запису про смерть спадкодавця.

Проте суд констатує, що із матеріалів цивільної справи доведеним є той юридичний факт, що актовий запис про смерть спадкодавця ОСОБА_2 №11 був складений Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) лише 05 жовтня 2024 року, тобто після набрання законної сили рішенням Городищенського районного суду Черкаської області у справі №691/603/24, яким був встановлений юридичний факт смерті спадкодавця у відповідний час та у відповідному місці.

Таким чином, на переконання суду, позивач лише після реєстрації факту смерті спадкодавця, тобто після 05.10.2024, мала об`єктивну змогу надати нотаріусу необхідні документи, що підтверджують факт смерті спадкодавця, а нотаріус лише після складення органом державної реєстрації актів цивільного стану актового запису про смерть спадкодавця мав об`єктивну змогу або шляхом безпосереднього доступу до реєстру актів цивільного стану, або шляхом витребування від органу державної реєстрації актів цивільного стану копії актового запису про смерть спадкодавця, тобто після 05.10.2024, встановити факт смерті останнього, а відповідно і завести спадкову справу після її смерті.

Належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що актовий запис про смерть ОСОБА_2 був складений компетентним органом державної реєстрації актів цивільного стану у період, що передує 05.10.2024, матеріали справи не містять, тобто учасниками справи відповідні докази не долучено до матеріалів справи №711/1643/25.

Також суд зважає на те, що позивач як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 після подання усіх документів для реєстрації компетентним державним органом факту смерті останньої та отримання свідоцтва про смерть спадкодавця, що мало місце 05.10.2024, через два місяці звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Означені фактичні обставини справи, на переконання суду, свідчать про волю позивача на вчинення юридично значимих дій для оформлення спадщини після смерті спадкодавця протягом шестимісячного строку, що встановлений законодавцем для подачі спадкоємцем заяви про прийняття спадщини.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що смерть спадкодавця на території російської федерації напередодні повномасштабного вторгнення останньої на територію суверенної держави Україна та тривала у зв`язку із цим реєстрація факту смерті спадкодавця, що обумовлена була необхідністю спадкоємцю звертатись до суду із заявою про встановлення юридичного факту смерті, і лише після ухвалення відповідного судового рішення органом державної реєстрації актів цивільного стану було складено актовий запис про смерть спадкодавця та видане спадкоємцю свідоцтво про його смерть, перешкодило позивачу з об`єктивних на те причин у строк, передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 .

У зв`язку із цим, позовна вимога в частині визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини є обгрунтованою та вмотивованою, а тому такою, що підлягає до задоволення.

Що стосується безпосередньо додаткового строку, протягом якого позивачу необхідно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , то суд зазначає про таке.

Із прохальної частини уточненої позовної заяви суд встановив, що позивач просить суд встановити додатковий строк тривалістю 6 (шість) місяців. Проте у мотивувальній частині позовної заяви позивачем не наведено жодного аргументу необхідності визначення строку такої тривалості.

Як уже суд звертав увагу учасників справи, ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, додатковий строк, що визначається судом спадкоємцю для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, має бути достатнім для подання ним такої заяви.

Етимологія слова «додатковий» свідчить про те, що воно є додатком до чогось основного, а відповідно і не може бути аналогічним основному.

У зв`язку із цим, на переконання суду, додатковий строк не може бути рівним основному строку, що визначений законодавцем для подачі спадкоємцем заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано доказів тому, що бажаний нею для визначення судом строк для подачі заяви про прийняття спадщини є достатнім у конкретному випадку з огляду на фактичні обставини справи.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що за встановлених під час розгляду обставин справи, достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця буде тримісячний строк з дня набрання рішення суду законної сили і який буде відповідати поняттю додатковий в розумінні положень ч.3 ст.1272 ЦК України.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: визначити ОСОБА_1 додатковий строк у 3 (три) місяці, з дня набрання судовим рішенням законної сили, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . У іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із дослідженої квитанції ID №5927-6641-0061-7515 від 26.02.2025 (а.с.6) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Водночас позивач ані в мотивувальній, ані в прохальній частині позовної заяви, а також і її представник адвокат Новіков Ю.А. в заяві про розгляд справи без участі від 26.05.2025, не заявили прохання про стягнення із відповідача судових витрат, тому суд не здійснює їх розподіл.

Керуючись ст. 1217, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 82, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Друга черкаська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк у 3 (три) місяці, з дня набрання судовим рішенням законної сили, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 02 червня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Черкаська міська рада, код ЄДРПУО: 25212542, місцезнаходження: м.Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Друга черкаська державна нотаріальна контора, код ЄДРПУО: 02901380, місцезнаходження: м.Черкаси, вул. Університетська, 33.

Головуючий: О. В. Петренко