КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/455/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

(додаткова)

14 травня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення недоотриманої (упущеної) вигоди (збитків) за користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського апеляційного суду перебувала справа за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» - адвоката Нейрановського Артема Олексійовича на рішенняПечерського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення недоотриманої (упущеної) вигоди (збитків) за користування квартирою.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» - адвоката Нейрановського Артема Олексійовича залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року - залишено без змін.

24 лютого 2025 року відповідач ОСОБА_1 направила на адресу Київського апеляційного суду засобами поштового зв`язку заяву про розподіл судових витрат по справі, в якій просить суд апеляційної інстанції вирішити питання щодо стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн.

Вказує, що із дотриманням вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, адвокатом Янчик М.І. був підготовлений Акт приймання-передачі послуг від 24.02.2025 року згідно з Договором про надання правової допомоги від 09 жовтня 2024 року та Додатком № 1 до цього Договору.

05 березня 2025 року представник позивача ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» - Яковлев С.Г. за допомогою системи «Електронний суд» направив на адресу Київського апеляційного суду заперечення на заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, в обґрунтування яких зазначає, що заявником суду не надано доказів на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Вважає також, що заявником не доведено розумність та співмірність таких витрат.

У судовому засіданні представники позивача ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» - адвокат Нейрановський А.О. та Яковлев С.Г. заперечувала проти задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу за її безпідставністю та неспівмірністю заявлених послуг та вимог, просили відмовити у задоволенні заяви.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Янчик М.І. надійшла заява про розгляд заяви у відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши доповідь судді, думку часників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заяву слід задовольнити з таких підстав.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача;

у разі відмови в позові - на позивача;

у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу, поданому представником відповідачів Павлової Ж.В. та Павлова О.І., заявлено про розподіл судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» - адвоката Нейрановського Артема Олексійовича залишено без задоволення, рішенняПечерського районного суду м. Києва від 06 березня 2024 року - залишено без змін.

Відтак, заява про розподіл судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції, відповідачем ОСОБА_1 подана із дотриманням п`ятиденного строку, визначеного положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

На підтвердження доказів понесення судових витрат за розгляд судом апеляційної інстанції апеляційної скарги позивача на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2024 року до суду апеляційної інстанції надано: копію договору про надання правової допомоги від 09 жовтня 2024 року, укладеного між адвокатом Янчик М.І. та ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 227-228); Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги від 09.10.2024 року; акт приймання-передачі послуг правової допомоги №24/02/25 від 24 лютого 2025 року (т. 2 а.с. 230).

Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору, виконавець бере на себе обов'язок представництва та захисту інтересів Клієнта, включаючи (але не обмежуючись): здійснення на підставі цього договору представництва законних прав та інтересів Клієнта в усіх судах всіх інстанцій (участь у судових засіданнях)…

Для реалізації вказаного обов`язку Виконавець здійснює (серед іншого) представництво Клієнта в судах (участь у судових засіданнях).

Відповідно до пункту 4.1 Договору, розмір винагороди Виконавця, статус Сторін як платників податків та порядок розрахунків за надані послуги та виконані роботи визначається додатковим договором або додатком до цього Договору, який підписується Сторонами.

Згідно з п. 1 Додатку № 1 від 09.10.2024 р. до Договору про надання правової допомоги від 09.10.2024 року, сторонами узгоджено умови надання послуг, винагороди (гонорару) Виконавця за зазначені послуги та порядок розрахунків за надані послуги, а саме: представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях, явка та/або участь Виконавця у судових засіданнях за цим Договором у Київському апеляційному судів у цивільній справі № 757/36781/22-ц за апеляційною скаргою ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» за позовом ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» до павлова О.І., ОСОБА_1 про стягнення збитків. За надання вищезазначених послуг Клієнт сплачує Виконавцеві фіксовану суму в розмірі 5000 грн за одне судове засідання незалежно від того, чи відбулось судове засідання чи розгляд справи був відкладений або у судовому засіданні оголошена перерва.

Згідно з п. 2 Додатку № 1 до Договору, факт надання послуг підтверджується Актом приймання-передачі послуг.

Згідно з Актом приймання-передачі послуг правової допомоги від 24 лютого 2025 року, виконавцем адвокатом Янчик М.І. виконано наступні роботи (надані послуги): участь у судових засіданнях в Київському апеляційному суді у цивільній справі № 757/36781/22-ц 04 грудня 2024 року та 19 лютого 2025 року, разом на суму 10 000,00 гривень. (а.с. 230 т. 2)

Колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу, яку відповідач ОСОБА_1 просить стягнути з позивача - ТОВ «Люкстрейдкомпані Київ» відповідає критерію співмірності та розумності таких витрат, а також наданим адвокатом обсягом послуг, оскільки адвокат Янчик М.І. приймала участь у судових засіданнях по розгляду вказаної справи у Київському апеляційному суді 04.12.2024 року та 19.02.2025 року.

Зі змісту ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст. 182 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Письмові заперечення на заяву про розподіл судових витрат, подані представником позивача Яковлєвим С.Г., обґрунтовуються доводами щодо відсутності доказів фактичної оплати послуг правничої допомоги.

Поряд із цим, зазначаючи про неспівмірність таких витрат, представником позивача не наведено доказів на обґрунтування такої неспівмірності, заяви про зменшення розміру таких витрат не подано.

Що ж до доводів сторони позивача про відсутність документального підтвердження оплати відповідачем ОСОБА_1 втрат на правову допомогу, апеляційний суд зазначає наступне.

В своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 вказав, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Такий же правовий висновок містяться і постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Такий підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат за відсутності факту оплати впливає також із практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є обов`язковою для застосування в Україні як джерело права в силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07 ) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені.

«115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. ОСОБА_3 представляв заявника протягом провадження в Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними»( див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України», п. 97 ).

Такий висновок ЄСПЛ також викладений у вже зазначеному вище рішенні у справі «Савін проти України» ( Заява № 34725/08).

«96. Суд зазначає, що хоча заявник ще не оплатив адвокатські послуги, він зобов`язаний оплатити їх відповідно до договірних зобов`язань. Як вбачається з матеріалів справи, пан Крістенко представляв заявника протягом усього провадження у Суді, а тому має право вимагати оплати його послуг за договором. Відповідно Суд вважає ці витрати «фактичними» ( див. рішення від 08 жовтня 2009 року у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветіта та Ісрафілов проти Азербайджану», заява № 37083/03, п.106 ).

При цьому на необхідності розгляду витрат, які підлягають оплаті, як фактичних для цілей компенсації наголошується і в Практичних рекомендаціях ЄСПЛ від 28.03.2007 року.

Тож фактичність витрат на правничу допомогу слід розглядати у широкому сенсі, включаючи не лише оплату таких витрат, але й виходячи власне із того, що достатньою є наявність відповідного договірного обов`язку. Відповідно, якщо договірний обов`язок щодо оплати наявний, то такого обов`язку достатньо для визнання витрат фактичними і такими, що підлягають компенсації стороні.

Так, відповідно до п. 3 Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 09 жовтня 2024 року, винагорода (гонорар) сплачується Клієнтом у національній валюті України протягом 5 (п`яти) днів з дати підписання Акту приймання-передачі послуг шляхом готівкового розрахунку або шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця.

Судові витрати є інститутом галузі цивільного процесуального права України, відшкодування судових витрат є однією із засад (принципів) цивільного судочинства, а тому розповсюджується на всіх учасників цивільного судочинства.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат, у зв`язку із чим ухвалює у даній справі додаткове рішення.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдкомпані Київ» на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складений 28 травня 2025 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар