Провадження №: 2-з/752/114/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кирильчук І. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова Позиція у м. Київ» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, стягнення коштів, визнання договорів недійсними, відшкодування моральної шкоди, стягнення пені за утримання коштів,

в с т а н о в и в:

Через систему «Електронний суд» до Голосіївського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Правова Позиція у м. Київ» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, стягнення коштів, визнання договорів недійсними, відшкодування моральної шкоди, стягнення пені за утримання коштів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2025 року дану справу передано на розгляд головуючому судді Кирильчук І.А.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Підставами для залишення позовної заяви без руху визначено: уточнити процесуальний статус адвоката Боровенка Д.В. у межах заявлених вимог або виключити до нього вимоги з прохальної частини; чітко визначити, до якого саме договору заявлено вимогу про визнання недійсності, врахувавши, що матеріали справи не містять договору з датою підписання 26.11.2024 року, який позивач вважає спірним, або долучити його копію (чи заявити клопотання про витребування); конкретизувати зміст позовних вимог стосовно кожного з відповідачів - ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Правова Позиція у м. Київ», із зазначенням форми відповідальності (солідарна, субсидіарна чи пропорційна); виключити з прохальної частинний позовної заяви вимоги, пов`язані із забезпеченням позову або забезпеченням виконання рішення суду, та подати їх у формі окремих процесуальних заяв відповідно до статей 151-152 ЦПК України.

26 травня 2025 року канцелярією суду зареєстровано заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків, яка була подана через «Електронний суд» 23 травня 2025 року.

Так, як вбачається з додатків, позивачем долучено позовну заяву в новій редакції разом заявою про забезпечення позову, яка зареєстрована судом 29 травня 2025 року вх. № 34469.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що в межах справи № 752/12127/25 позивач пред`явив вимоги до відповідачів на загальну суму 244 200 грн, зокрема: повернення коштів у розмірі 40 000 грн як безпідставного збагачення через ненадання юридичних послуг (ст. 1212, 1214 ЦК України); стягнення пені в розмірі 199 200 грн за порушення строків виконання зобов`язань (ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»); стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн (ст. 23 ЦК України).

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що ФОП ОСОБА_2 виступала формальним виконавцем за договором №20112419 від 20.11.2024, а ТОВ «Правова Позиція» було 2/3 фактичним організатором і отримувачем коштів у розмірі 40 000 грн. Докази (відеозапис розмови з ФОП ОСОБА_2 , печатки ТОВ на актах приймання-передачі, передача коштів представнику ТОВ) свідчать про спільну діяльність відповідачів, спрямовану на введення позивача в оману та ненадання юридичних послуг. Існує обґрунтований ризик, що без забезпечення позову відповідачі можуть ухилятися від виконання судового рішення, зокрема шляхом: виведення коштів із банківських рахунків ТОВ «Правова Позиція» та ФОП ОСОБА_2 ; передачі, відчуження або приховування майна, що належить відповідачам; ліквідації чи реорганізації ТОВ «Правова Позиція», що ускладнить стягнення. Цей ризик підтверджується: 1. Фактом ненадання юридичних послуг попри отримання коштів (40 000 грн), що свідчить про недобросовісну поведінку відповідачів. 2. Використанням ФОП ОСОБА_2 як формального виконавця для прикриття діяльності ТОВ, що вказує на можливу схему ухилення від відповідальності. 3. Відсутністю чеків чи інших документів, що підтверджують сплату податків відповідачами, що може свідчити про непрозору фінансову діяльність (додано клопотання про перевірку податковими органами). 4. Наявністю іншої цивільної справи № 752/2423/25 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Правова Позиція», що вказує на систематичні порушення прав споживачів відповідачем.

Відсутність заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення, що порушить права позивача на ефективний судовий захист.

З урахуванням суми позовних вимог (244 200 грн) та ризиків невиконання рішення, позивач просить застосувати забезпечення позову шляхом: 1. Накладення арешту на банківські рахунки ТОВ «Правова Позиція» () у межах суми 244 200 грн. 2. Накладення арешту на банківські рахунки ФОП ОСОБА_2 у межах суми 244 200 грн. 3. Накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ «Правова Позиція» та ФОП ОСОБА_4 , у межах суми 244 200 грн.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши доводи заяви та подані до неї матеріали, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150

ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості особи користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Під забезпеченням позову у даному випадку слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. При цьому забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Посилання позивача про імовірне утруднення виконання судового рішення у справі є необґрунтованим та недоведеним та базуються лише на припущеннях, адже позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про дійсний фінансовий стан відповідачів, а також доказів, якими б підтверджувалась реальна загроза неможливості виконання судового рішення в зв`язку з відсутністю у відповідачів грошових коштів чи іншого рухомого/нерухомого майна. Доводи заявника ґрунтуються виключно на його сумнівах щодо можливої недобросовісної поведінки відповідачів та не доведені доказами на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову не зазначені обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку задоволення судом зазначених вимог, належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставини надано не було.

Суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки такі обмеження можуть призвести до незворотних наслідків.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Суд зауважує, що підставою для застосування заходів забезпечення позову може бути встановлення об`єктивної можливості вчинення відповідачем дій, які ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду або ефективний захист прав, які є предметом розгляду.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, огляду на те, що позивача не доведено належними чи допустимими доказами, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Правова Позиція у м. Київ» про захист прав споживачів, визнання дій незаконними, стягнення коштів, визнання договорів недійсними, відшкодування моральної шкоди, стягнення пені за утримання коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена 29 травня 2025 року.

Суддя І. А. Кирильчук