Справа № 562/454/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"22" травня 2025 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача-адвокат Прокопчук М.В.,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Здовбицької сільської ради Рівненської області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У поданій в суд заяві неповнолітня ОСОБА_1 просить позбавити свою матір ОСОБА_2 батьківських прав, призначити її старшого брата ОСОБА_3 піклувальником та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі частки заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, обґрунтовуючи зловживанням останньою протягом тривалого часу спиртними напоями, відмовою відповідача пройти лікування від алкогольної залежності та вчиненням щодо неї домашнього насильства.

Відзив на позов відповідач не подавала.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю.

Відповідач позов не визнала, пояснюючи тим, що спиртними напоями вона не зловживає та алкогольної залежності у неї немає, працевлаштувалася і виконує своє батьківські обов`язки щодо своєї дитини - доньки ОСОБА_1 , а непорозуміння між ними виникають через небажання доньки їй допомагати по господарству, просить в задоволені позову відмовити.

Представник виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області та третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги позивача підтримали.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.

Установлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та мати ОСОБА_2 .

Зі змісту ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

З роз`яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

З акту обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання сімї від 05 лютого 2025 року вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_5 приміщення помірно чисте та в ньому тепло, є все необхідне та неповнолітня ОСОБА_1 має місце для сну і навчання, однак взаємовідносини в сім`ї конфліктні через зловживання алкогольними напоями, через що остання виявила бажання тимчасово проживати з дядьком ОСОБА_6 , оскільки мати поводить себе агресивно та тисне на неї.

Наказом служби у справах дітей Здовбицької сільської ради Рівненської області №6-о від 06 лютого 2025 року неповнолітню ОСОБА_1 тимчасово терміном на три місяці тимчасово влаштовано в сім`ю ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі № 500/6325/17, постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року в справі №523/11247/19.

Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Здовбицької сільської ради Рівненської області від 18 лютого 2025 року №15, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітньої ОСОБА_1 , який ґрунтується на тому, відповідач не усвідомлює проблему зловживання алкогольними напоями, добровільно не погоджується пройти лікування від алкогольної залежності, через що її донька відмовляється проживати разом з матір`ю.

Указані обставини зловживання відповідачем спиртними напоями підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ..

Однак доказів перебування ОСОБА_2 на обліку лікаря-нарколога позивач не надала, а хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

З постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за неналежне викання батьківських обов`язків через відсутність за місцем проживання та знаходження неповнолітньої ОСОБА_1 з 29 листопада 2023 року по 01 грудня 2023 року вдома самою без дорослих.

Також, постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2024 року ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, а саме: ображала доньку нецензурною лайкою, шарпала за одяг та подряпала нігтями плече.

Установлені судом обставини свідчать про винну поведінку відповідача з виконання обов`язків по вихованню та піклуванню своєї доньки.

Проте, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька/мати спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд згідно роз`яснень, які містяться в п.18 указаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що в задовлені позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 - 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання своєї неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 29 травня 2025 року.

Суддя: