28.05.2025 Справа № 756/2893/23
Унікальний номер 756/2893/23
Номер провадження 4-с/756/35/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.

секретаря судового засідання - Лисенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві скаргу представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , суб`єкт оскарження: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на дії виконавця,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2025 року на адресу суду надійшла скарга представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в якій просить скасувати винесену 12 листопада 2024 року державним виконавцем Оболонського районного відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Юрієм Черепахіним постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП НОМЕР_1) відносно виконання виконавчого листа виданого 07 жовтня 2024року Оболонським районним судом м. Києва про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 . та скасувати винесену 04 лютого 2025 року державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олександром Яровим постанову про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1700 грн. та поновити строк на подання скарги.

В обґрунтування мотивів скарги зазначає, що скаржник після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 16 квітня 2025 року дізнався про наявність оскаржуваної постанови. На переконання скаржника для відкриття виконавчого провадження не було жодних підстав, оскільки рішення суду виконано задовго до відкриття виконавчого провадження шляхом добровільного виселення з квартири. Про факт добровільного виконання рішення суду, стягувач належним чином була повідомлена, шляхом надіслання на її адресу 01 липня 2024року повідомлення. Обставини не проживання боржника в квартирі, свідчить акт державного виконавця.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2025 року скаргу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С.

Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження по скарзі в частині вимог про скасування постанови державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярового О.О. від 04 лютого 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1700 грн.

Поновлено строк на подання скарги. Відкрито провадження за скаргою в частині скасування постанови державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Черепахіна Ю.М. на постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП НОМЕР_1) від 12 листопада 2024 року. Призначено розгляд скарги на 01 травня 2025 року. Витребувано матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Через відсутність витребуваних матеріалів виконавчого провадження розгляд скарги відкладено до 28 травня 2025 року.

На виконання ухвали про витребування доказів 06 травня 2025 року від державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ надійшли копії матеріалів виконавчого провадження, а також заперечення проти скарги. В обґрунтування поданих заперечень виконавець зауважує, що матеріали виконавчого провадження не місять відомостей про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження. А також, зауважує, що під час примусового виконання рішення суду, після прибуття виконавця, поліції та понятих боржник забрав 15 квітня 2025 року свої речі з квартири.

12 травня 2025 року від представника скаржника надійшло клопотання про розгляд скарги у відсутність сторони скаржника. Скаргу підтримує, просить задовольнити.

Від стягувача 28 квітня 2025 року надійшло клопотання про розгляд скарги у її відсутність.

Представник суб`єкта оскарження та стягувач в судове засідання 28травня 2025 року не з`явилися.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки її неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2023року, залишеним без змін судоами апеляційної та касаційної інстанції, задоволено позов ОСОБА_3 . Усунуто перешкод у користуванні та розпорядженні майном ОСОБА_3 шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

На неодноразові звернення 07 жовтня 2024 року стягувачу ОСОБА_3 надіслано виконавчі листи.

Як встановлено з матеріалів виконавчого провадження, 24 жовтня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до Оболонського районного відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) зі заявою про примусове виконання виконавчого листа.

Постановою державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС у місті Києві ЦМУМЮ від 12 листопада 2024 року відкрито виконавче провадження (ВП НОМЕР_1).

Виконавцем 24 грудня 2024 року та вдруге 04 лютого 2025 року надіслано боржнику та стягувачу вимогу в якій зобов`язано повідомити виконавця про заходи виконання рішення суду.

Виконавцем 18 березня 2025 року надіслано боржнику та стягувачу вимогу в якій сповіщено про проведення виконавчих дій 15 квітня 2025 року о 11.00 за адресою АДРЕСА_2 .

Постановою виконавця від 18 березня 2025 року до участі в проведенні виконавчих дій залучено працівників Оболонського управління поліції ГУ НП у м.Києві.

З Акту державного виконавця від 15 квітня 2025 року, який підписаний стягувачем, боржником, понятими, представником боржника, сержантом поліції та виконавцем, встановлено, що боржник не проживає за вказаною адресою. Належне боржнику майно забрав. Наявне майно інших осіб. Боржник в квартирі не перебував.

Постановою державного виконавця від 29 квітня 2025 року закінчено виконавче провадження ВП НОМЕР_1 у зв`язку із фактичним повним виконанням, боржника виселено.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 72 вказаного закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Предметом спору є правомірність постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження при ствердженні боржником про добровільне виконання рішення суду.

Доводи скаржника про неврахування виконавцем добровільного виселення, про що боржником сповіщено стягувачу, суд вважає неприйнятними.

З дослідженої заяви про виконання рішення суду від 25 червня 2024 року, яку надіслав представник боржника ОСОБА_2 на адресу стягувача ОСОБА_3 про виселення та не проживання ОСОБА_1 наявні докази надіслання даної заяви стягувачу, проте відсутні докази отримання стягувачем.

Підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

З досліджених матеріалів судом встановлено, що стягувач ОСОБА_3 звернулась до виконавчої служби 24 жовтня 2024 року зі заявою про примусове виконання рішення суду, що доводить факт її не обізнаності про виконання рішення ОСОБА_1 .

Окрім того, твердження скаржника про добровільне виконання рішення суду спростовується Атом від 15 квітня 2025 року в якому зазначено, що під час проведення виконавчих дій ОСОБА_1 забрав з квартири належне йому майно. Акт будь яких зауважень не містить, підписаний боржником та його представником без застережень.

З огляду на досліджені судом обставини, в сукупності з дослідженими доказами суд приходить до переконання, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки судом не встановлено обставин неправомірності дії державного виконання при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 листопада 2024 року, які б свідчили про порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 258-260, 353, 354, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в задоволенні скарги на постанову державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12 листопада 2024 року про відкриття виконавчого провадження (ВП НОМЕР_1).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 28 травня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик