КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/18299/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1341/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Євграфової Є.П.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Українця В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

В серпні 2023 року звернувся до суду з позовом про стягнення з Держави Україна коштів на відшкодування моральної шкоди завданої позивачу внаслідок незаконних дій та рішень інспектора УПП у Тернопільській області ДПП НП України просив стягнути з Державного бюджету України 100 000,00 грн. моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 11.09.2021 інспектор УПП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Михайлишин Х.О. склав щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №201250 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.06.2022 у справі №607/16629/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, постановою Тернопільського апеляційного суду від 15.08.2022 відносно ОСОБА_1 скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позивач також вважав, що у зв`язку з незаконним, на його думку, здійсненням щодо нього провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке закрито апеляційним судом, останній, посилаючись на спеціальні норми, що регулюють правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, а саме ст. 1176 ЦК України та ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність» (далі - Закон №266/94-ВР) просив стягнути із Державного бюджету України 100 000,00 грн. моральної шкоди.

Зазначав, що складання протоколу та існування судового провадження щодо ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності призвело до приниження його честі та гідності, порушення його нормальних життєвих зв`язків та вимагало додаткових зусиль для організації життя, завдало стресів, що полягали у підвищеній тривожності, відсутності апетиту, пов`язаних зі свавіллям поліцейських та судовими процесами, необхідністю доведення своєї правоти через незаконне притягнення до адміністративної відповідальності.

Також позивач звертався до адвоката за професійною правничою допомогою для доведення своєї невинуватості та незаконності дій поліцейських. У його житті з`явилися вимушені зміни та незручності, пов`язані з необхідністю витрачати час та зусилля для того, щоб неодноразово добиратися до м. Тернопіль для участі в судових засіданнях.

Крім цього моральні страждання проявляються у переживаннях щодо розголосу факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності за місцем проживання, що негативно вплинуло на його стосунки з сусідами, знайомими, оскільки він неодноразово отримував повістки, а також викликало нездоровий інтерес до його особи у працівників і відвідувачів поштового відділення (односельчан), поставлено під сумнів його честь та гідність (а.с. 1-14).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету на користь Позивача 3 000,00 грн. моральної шкоди. Суд виходив із того, що сам факт закриття справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП спричинило позивачу моральну шкоду, а тому, вважав, що наявні підстави для задоволення позову частково (а.с. 39-42).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник Департаменту патрульної поліції - Кондрат Л. Р. подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування позову вказала, що працівники департаменту патрульної поліції не здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а тому посилання позивача на спеціальний Закон №266/94-ВР є безпідставним, однак вказаного суд першої інстанції не врахував.

У зв`язку із вищенаведеним просила скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 45-46).

Крім того, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із чим просив змінити рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2025 року шляхом збільшення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з Держави Україна з 3 000,00 грн. до 100 000,00 грн. (а.с. 59-64).

Вказував, що суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а саме ст. 1176 ЦК України та положення ст. 13 Закону №266/94-ВР, за яким розмір моральної шкоди обраховано у за кожен місяць з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення до моменту закриття провадження у справі апеляційним судом.

За протоколом автоматизованого розподілу справи від 03 червня 2024 року було визначено колегію суддів у складі суду: головуюча Немировська О.В., судді Желепа О.В., Мазурик О.Ф.(а.с. 58, 71).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року та від 01 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі за поданими апеляційними скаргами (а.с. 77, 91).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року зупинено провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 335/6977/22 (а.с. 96-98).

За протоколом автоматизованого розподілу справи від 20 січня 2025 року було визначено колегію суддів у складі суду: головуючий Левенець Б.Б. , судді Борисова О.В., Ратнікова В.М. у зв`язку з неможливістю судді Немировської О.В. здійснювати правосуддя (а.с. 103).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2025 року прийнято справу до провадження (а.с. 104).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року поновлено провадження у справі зупиненого у зв`язку з розглядом Великою Палатою Верховного Суду справи № 335/6977/22 (а.с. 108-109).

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних справах» від 19 червня 2024 року № 3831-ІХ, який набрав чинності 19 липня 2024 року, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки станом на час набрання законної сили вищевказаним Законом від 19 червня 2024 року № 3831-ІХ були подані апеляційні скарги сторонами по справі за якими апеляційним судом було відкрито апеляційне провадження і справа перебувала в провадженні апеляційного суду, колегія суддів визначила розгляд вказаної справи в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (а.с. 110-111).

За протоколом автоматизованого розподілу справи від 27 травня 2025 року було визначено колегію суддів у складі суду: головуючий Левенець Б.Б., судді Борисова О.В., Євграфова Є.П. у зв`язку з відпусткою судді Ратнікової В.М. (а.с. 116).

Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги та апеляційної скарги відповідача та позивача на рішення суду від 26.04.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи (а.с. 92-95, 106-107, 112-115).

Департамент патрульної поліції також належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги та апеляційної скарги позивача на рішення суду від 26.04.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи (а.с. 92-95, 106-107, 112-115).

Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2022 року інспектор УПП в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Михайлишин Х.О. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №201250 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 8).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.06.2022 у справі № 607/16629/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15.08.2022 відносно ОСОБА_1 скасовано, а провадження у справі закрито за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 9-14).

Як вбачається із позовної заяви, позивач просив, стягнути із Державного бюджету України моральну шкоду з підстав, передбачених спеціальними нормами, що регулюють правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, а саме ст. 1176 ЦК України та ст. 13 Закону №266/94-ВР у розмірі 100 000,00 грн.

Оскільки у даній справі з`ясуванню підлягало питання застосування спеціальних норм матеріального права, як підстав відповідальності за моральну шкоду, завдану органами державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1776 ЦК України та деталізовані у Законі №266/94-ВР, ухвалою Київського апеляційного суду від 05.08.2024 було зупинено провадження у справі до закінчення перегляду Великою палатою Верховного Суду справи №335/6977/22.

У своїх висновках, висловлених у постанові від 22.01.2025 року у справі №335/6977/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що особа має право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону №266/94-ВР та статті 1176 ЦК України лише за існування таких умов: шкода завдана особі визначеними у згаданих вище нормах державними органами (органами, що здійснюють оперативно розшукову діяльність; органами досудового розслідування; прокуратурою; судом); шкода завдана особі переліком рішень, дій чи бездіяльності посадових чи службових осіб таких органів.

З урахуванням наведених правових норм Велика Палата Верховного Суду виснувала, що поліцейський, який складає протокол про адміністративне правопорушення, не є суб`єктом, який здійснює оперативно-розшукову діяльність чи проводить досудове розслідування, тому до таких правовідносин не застосовуються приписи статті 1176 ЦК України та Закон № 266/94-ВР.

Отже, працівник поліції Департаменту патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не є суб`єктом, який здійснює оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування, у зв`язку з чим немає підстав для застосування до спірних правовідносин статті 1176 ЦК України та положень Закону №266/94-ВР, як то просив позивач, обґрунтовуючи свій позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди саме за спеціальними підставами відповідальності (пункти 102-103, 133-134 постанови ВПВС від 22 січня 2025 року у справі №335/6977/22).

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2022 р., ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. При цьому, суд першої інстанції відхилив посилання ОСОБА_1 та його захисника Янчишина В.Й. на те, що ОСОБА_1 був не згідний з результатом проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки і хотів пройти огляд у медичному закладі, як такі що спростовуються показаннями свідка, які надані у судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 погодився із результатом огляду, підписанням Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, також ОСОБА_1 підписав чек приладу Драгер з результатом 1,70 ‰ проміле, який підтверджує стан сп`яніння.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року у справі № 607/16629/21, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2022 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення (а.с. 9-14).

При цьому, скасовуючи постанову районного суду і закриваючи провадження у справі, апеляційний суд в адміністративній справі не погодився з висновками районного суду та зазначив, що допитана районним судом свідок є інспектором УПП в Тернопільській області ДПП, а з наявного в матеріалах справи відеозапису із нагрудних камер поліцейських, не підтверджується, що працівники поліції роз`яснили, що у випадку незгоди із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу особа може пройти огляд також у найближчому закладі охорони здоров`я, відсутній і фрагмент відеозапису складання працівниками поліції направлення, та те, що один із примірників вручався водію ОСОБА_1 , а також роз`яснення його змісту останньому. Визнав слушними доводи апелянта, що направлення складалось після складання протоколу та у відсутність особи. За таких обставин вважав, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь.

Водночас, за змістом постанови Тернопільського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року у адміністративній справі № 607/16629/21 не було встановлено очевидної невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону, або інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та (або) дій працівників поліції, які містять ознаки свавільності.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, обґрунтованих спеціальними нормами про відшкодування шкоди органом, який здійснює оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування.

З огляду на викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції, в силу положень ст. 376 ЦПК України скасуванню.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2024 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

Є.П. Євграфова