Справа № 639/8682/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2025 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Демченко С.В.,
представника позивача - адвоката Клімаш А.С.,
представника відповідача адвоката Кабанець В.О.,
представника третьої особи - Остапчук Г.М.,
секретар судового засідання Кошова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» до ОСОБА_1 , Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку, визнання недійсним та скасування розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області,
Позивач зазначає, що під час підготовки проекту землеустрою щодо відведення та передачі земельної ділянки ОСОБА_1 у власність перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками не здійснювалось, хоча земельна ділянка ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» істотно перетинається з земельною ділянкою ОСОБА_1 .
Документацію зазначеної земельної ділянки виготовлено на підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 27 січня 2010 року № 86, яким не взято до уваги межі земельної ділянки ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» як постійного користувача відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія І-ХР, № 001057, у зв`язку з чим ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» позбавлене можливості реалізувати свої права на земельну ділянку у повній мірі.
Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2021 року справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» до ОСОБА_1 , Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку передано на розгляд до Дергачівського районному суду Харківської області за підсудністю.
Ухвалою Дергачівського районному суду Харківської області від 18 січня 2021 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.
На підставі розпорядження Голови Верховного Суду № 10/0/9-22 від 16.03.2022 справу передано до Котелевського районного суду Полтавської області.
Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 08 лютого 2023 року справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» до ОСОБА_1 , Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку прийнято до провадження та призначеного підготовче судове засідання.
Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 25 червня 2024 року справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» до ОСОБА_1 , Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку передано на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю.
11 вересня 2024 року на адресу суду від представника відповідачки адвоката Кабанець В.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що сторона позивача, звертаючись до суду з відповідними позовними вимогами, не надала технічну документацію, що стала підставою для отримання державного акту ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА», що у свою чергу позбавляє можливості перевірити достовірність заявлених позовних вимог. Відсутність технічної документації позбавляє можливості встановити об`єм прав ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» на спірні земельні ділянки. Посилався на те, що сторона позивача долучила до позовної заяви неналежний доказ пояснювальну записку до технічної документації, розробленої у 2021 році, в якій зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. При цьому інші власники земельних ділянок отримали кадастрові номери та оформили своє право власності, що свідчить про відсутність недоліків у технічній документації. ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру через виявлені недоліки у технічній документації. Зауважив на тому, що відповідно до фрагменту копії державного акту серії І-ХР № 001057 земельна ділянка надана у користування на підставі рішення виконавчого комітету Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів від 13 листопада 2001 року № 285. Проте, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» надання земельних ділянок у користування віднесено до виключної компетенції сільської ради. Отже виконавчий комітет Черкасько-Лозівської сільської ради видав рішення про надання у користування земельної ділянки за відсутності відповідних повноважень.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2024 року за клопотанням представника відповідача справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» до ОСОБА_1 , Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 листопада 2024 року вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Київського районного суду м. Харкова Демченко С.В.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта» до ОСОБА_1 , Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку прийнято до провадження судді та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року визнано обов`язковою явку представника третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання.
Представник позивача адвокат Клімаш А.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача адвокат Кабанець В.О. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував.
Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Остапчук Г.М. у судовому засіданні просила врахувати, надані третьою особою пояснення та вирішити справу на розсуд суду.
Представник відповідача Харківської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надіслання судової повістки до електронного кабінету в Електронному суді.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.
Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Суд встановив, що 14 січня 2002 року на підставі рішення виконкому Черкасько-Лозівської сільської Ради народних депутатів від 13 листопада 2001 року № 285 ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» надано у постійне користування для комерційної діяльності 8,92 га землі в межах згідно з планом землекористування, про що виданий державний акт на право постійного користування землею І-ХР № 001057.
На підставі розпорядження Харківської обласної державної адміністрації від 24 травня 2021 № 337 ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» наданий дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення державної власності площею 8,9200га, згідно з державним актом на право постійного користування землею серії І-ХР № 001057, зареєстрованим в книзі записів державних актів на право постійного користування землею 14 січня 2002 року за № 16, для комерційної діяльності, розташованих за межами населених пунктів на території Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області, з метою встановлення їх меж та розмірів.
На підставі розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області № 86 від 27 січня 2010 року «Про передачу земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на території Черкасько-Лозівської ради» передано безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 1,3870 га (пасовища), а саме: ОСОБА_2 0,4620 ГА, ОСОБА_3 0,4628 га, ОСОБА_1 0,4622 га для ведення особистого селянського господарства на території Черкасько-Лозівської ради за межами населеного пункту.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши учасників провадження, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд доходить такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 Земельного кодексу України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Нормами частини першої статті 81 Земельного кодексу України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
За змістом ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 та 2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Положеннями п. «в» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України передбачена безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
За змістом п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок зі земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 га.
За змістом положень статті 122 Земельного кодексу України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Згідно з ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Положеннями статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, серед іншого, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.
Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.
Стаття 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначає перелік відомостей про земельні ділянки, що включаються до Державного земельного кадастру, зокрема, інформація про її власників (користувачів), зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У ст. 16 Закону України «Про державний земельний кадастр» зазначено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі: відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).
Відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їх спадкоємців, або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території. Заява також може подаватися особою, якій на підставі рішення Кабінету Міністрів України та відповідного договору було передано у господарське відання об`єкт державної власності, що використовується у процесі провадження діяльності з передачі електричної енергії і транспортування та/або зберігання природного газу, і на замовлення якої була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, у постійне користування зазначеній особі.
Згідно з ч. 3 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
За змістом ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні, за місцем її розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова в державній реєстрації земельної ділянки з підстав, не передбачених ч.1 ст.118 Земельного кодексу України, заборонена.
Тобто Законом України «Про Державний земельний кадастр» визначений виключний перелік підстав для відмови в державній реєстрації земельної ділянки в ДЗК.
Фактично між сторонами існує спір щодо установлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а не щодо правомірності виділення відповідачці земельної ділянки розпорядженням Дергачівської РДА Харківської області від 27.01.2010 № 86 як такого.
Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» закріплено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.
Відповідно до ст. 68 Закону України «Про землеустрій» особи, винні в порушенні законодавства у сфері землеустрою, несуть відповідальність згідно із законом. Сертифіковані інженери-землевпорядники є відповідальними за якість із землеустрою.
Отже, сертифікований інженер - землевпорядник, який здійснював роботи з землеустрою для проекту землеустрою щодо відведення ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» земельної ділянки, мав пересвідчитись у тому, що на місці земельної ділянки, на яку ним розробляється проект землеустрою, відсутнє накладання на інші земельні ділянки.
У пункті 4 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» зазначено, що в разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.
Отже, позивач не позбавлений можливості відновити порушене право на земельну ділянку шляхом відновлення її меж на підставі відповідної технічної документації, а не за рахунок землі, правомірно виділеної відповідачці.
Задоволення позову призведе до непропорційного втручання у право відповідачки мирно володіти своїм майном та покладе лише на неї обов`язок щодо виправлення можливих помилок органів державної влади та місцевого самоврядування при визначенні меж земельних ділянок під час передачі у власність сторін, право на отримання яких гарантовано державою.
Представником позивача не доведено, що ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» не мало можливості виготовити відповідну документацію із землеустрою за погодженням з суміжними землевласниками, на основі якої були б виправлені помилки, які внесені до Державного земельного кадастру, крім того, наявні у матеріалах справи письмові докази не містять достатніх відомостей, на підставі яких суд міг би прийти до однозначного висновку про наявність у позивача права на звернення до суду із таким позовом до відповідача.
Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За змістом положень статей 102, 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.
Виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі в першу чергу підлягала встановленню обставина, чи накладаються (перетинаються) земельна ділянка, що перебувала у користуванні позивача, та земельна ділянка, передана у власність відповідачці.
У такій категорії справ суд самостійно без застосування спеціальних знань не може зробити висновок, чи накладаються земельні ділянки сторін.
Таким чином, належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок, може бути лише висновок земельно-технічної експертизи, після якого суд вирішує наявність чи відсутність порушених речових прав позивачів на земельну ділянку.
Сторона позивача з клопотанням про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи не зверталася.
З урахуванням наведеного, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог ТОВ «ФЛОРА-ДЕЛЬТА» слід відмовити у повному обсязі у зв`язку з їх недоведеністю.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Флора-Дельта», , місцезнаходження: м. Харків, вул. Морозова, буд. 11.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач - Харківська районна державна адміністрація Харківської області, , місцезнаходження: м. Харків, Григорівське шосе, буд. 52.

Третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, , місцезнаходження: м. Харків, вул. Космічна, буд. 21.

Повний текст рішення складений 30 травня 2025 року.

Суддя С.В. Демченко