Справа № 574/57/25
Провадження №2/574/136/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Буринського районного суду Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей.

Позов мотивує тим, що 08.10.2011 року між ними було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції у Сумській області, про що вчинено актовий запис №93. Від даного шлюбу вони мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, в зв`язку з чим спільного господарства не ведуть та певний час проживають окремо. Вважає, що їхній шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим вона наполягає на розірванні шлюбу.

Також, зазначає, що діти фактично проживають разом із нею та перебувають на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає, хоча може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, оскільки є працездатним і проходить службу у ЗСУ.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить розірвати укладений між нею та ОСОБА_2 шлюб, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 02.04.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі.

З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами.

Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 08.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №93, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

Згідно копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 сторони від вказаного шлюбу мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12, 14).

За змістом положень ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України).

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та надати строк на примирення не просять.

З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим.

Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач відзиву на позовну заяву не подав та в судове засідання для викладу своїх заперечень проти позову не з`явився, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше збереження сім`ї суперечило б їх інтересам.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України).

Таким чином, відповідач, будучи батьком малолітніх: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зобов`язаний утримувати останніх до досягнення ними повноліття. Проживання відповідача окремо від дітей не звільняє його від виконання вказаного обов`язку.

Відповідач є особою молодого віку та будь-яких доказів втрати ним працездатності він суду не надав, а тому суд вважає, що останній має можливість працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Разом з цим, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами розмір щомісячних витрат, які вона несе на утримання двох малолітніх дітей, та що є необхідність в стягненні аліментів саме в тому розмірі, який вона просить, а також що відповідач має можливість їх в такому розмірі сплачувати.

Зокрема, ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів проходження відповідачем військової служби та розміру отримуваного ним доходу.

Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у даному віці.

Разом з цим, відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, стягнення аліментів на двох дітей в єдиній частці від заробітку (доходу) батька до досягнення всіма дітьми повноліття, як просить позивач, суперечить закону, оскільки в такому випадку аліменти підлягають стягненню в єдиній частці до досягнення повноліття лише найстаршою дитиною.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211, 20 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а також на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1211,20 грн., від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.24, 105, 112, 114, 115, 180-184, 191 СК України, ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №93.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.01.2025 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені по сплаті судового збору, в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ).

Повне судове рішення складено 29.05.2025 року.

Суддя Т.Р. Гук