АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 травня 2025 року

м. Чернівці

справа № 716/1306/22

провадження № 22-ц/822/462/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Одинака О. О., Половінкіної Н. Ю., Височанської Н. К.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину,

встановив:

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт не проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині визнання ОСОБА_1 таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку направив до Заставнівського районного суду Чернівецької області апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 07 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року залишено без руху.

Встановлено десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснено, що в разі невиконання зазначених в ухвалі вимог апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Ухвала суду від 07 березня 2025 року мотивована тим, що до апеляційної скарги не додано доказів про оплату судового збору в розмірі 2 977 гривень 20 копійок.

У зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги у встановлений апеляційним судом строк, ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року визнано неподаною та повернуто апелянту.

12 квітня 2025 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку повторно направила апеляційну скаргу на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 подала заяву про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що апеляційну скаргу на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року подано з дотримання строку встановленого частиною першою статті 354 ЦПК України.

В свою чергу, ухвали Чернівецького апеляційного суду від 07 березня 2025 року та від 28 березня 2025 року до електронного кабінету в підсистемі Електронний суд представнику ОСОБА_2 не надходили, а копія ухвали Чернівецького апеляційного суду від 28 березня 2025 року отримана засобами поштового зв`язку лише 07 квітня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року повторно подана 12 квітня 2025 року, тобто протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду про повернення апеляційної скарги, а тому вважає наявними підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року визнано неповажними підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, зазначені ОСОБА_1 у заяві про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року залишено без руху.

Встановлено десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання копії ухвали, а саме подачі обґрунтованого клопотання із зазначенням інших підстав для поновлення строку або ж надання доказів поважності раніше вказаних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Роз`яснено, що в разі невиконання зазначених в ухвалі вимог апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Ухвала Чернівецького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року була направлена ОСОБА_5 та його представнику ОСОБА_2 в особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд».

Однак заяв чи клопотань про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання ухвали суду від 25 квітня 2025 року від ОСОБА_5 чи його представника ОСОБА_2 до апеляційного суду не надходило.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляну на наступне.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу V ЦПК України.

Згідно з частиною 2 статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

За частинами 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє в відкритті апеляційного провадження в порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Системний аналіз змісту частини 3 статті 357 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що на підставі вказаної процесуальної норми суд має право залишити апеляційну скаргу без руху з двох підстав: 1) якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або 2) якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку (у разі її неподання разом з апеляційною скаргою) або вказати інші підстави для поновлення строку (за умови визнання судом підстав, вказаних заявником у клопотанні про поновлення строку, неповажними).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Відповідно до частини 1 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1 статті 127 ЦПК України).

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції (див. постанову Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-24/10).

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими доказами.

При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, судам належить враховувати процесуальну поведінку особи під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення, обізнаність особи про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропуск встановленого законом строку на апеляційне оскарження та їх доведеність, тривалість строку, який пройшов з часу ухвалення судового рішення, отримання його позивачем та подання апеляційної скарги, місце знаходження суду апеляційної інстанції, до якого мала бути подана апеляційна скарга, місце перебування особи, яка подавала апеляційну скаргу, відсутність належних доказів на підтвердження неможливості з поважних причин на подання апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 24 березня 2023 року в справі № 570/2653/21.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки про доставку електронного документа, ухвала Чернівецького апеляційного суду від 07 березня 2025 року доставлена до електронного кабінету користувача ЄСІТС Кутровської Н. М. 07 березня 2025 року о 14 годині 35 хвилин (а. c. 158).

В свою чергу, ухвала Чернівецького апеляційного суду від 28 березня 2025 року доставлена до електронного кабінету користувача ЄСІТС Кутровської Н. М. 29 березня 2025 року о 00 годин 55 хвилин (а. c. 166).

На підставі дослідження матеріалів електронної справи, а також відомостей з автоматизованої системи документообігу Чернівецького апеляційного суду апеляційним судом встановлено, що ухвала суду від 07 березня 2025 року доставлена до електронного кабінету користувача ЄСІТС Кутровської Н. М. 07 березня 2025 року о 14 годині 35 хвилин (підтвердження про доставку надійшло того ж дня о 14 годині 45 хвилин), а ухвала суду від 28 березня 2025 року 29 березня 2025 року о 00 годин 55 хвилин (підтвердження про доставку надійшло того ж дня о 01 годині 10 хвилин).

Виходячи з викладеного та порядку обчислення процесуальних строків, апеляційну скаргу на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Кутровська Н. М., подано 12 квітня 2025 року, тобто з пропуском строку.

При цьому, обставина отримання засобами поштового зв`язку ухвали суду від 28 березня 2025 року про повернення апеляційної скарги представником ОСОБА_2 04 квітня 2025 року, за встановлених судом обставин наявності у представника позивачки електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, не може слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Доказів недоставлення ухвал Чернівецького апеляційного суду від 07 березня 2025 року та від 28 березня 2025 року до «Електронного кабінету» представника ОСОБА_2 суду не надано.

Саме лише прохання поновити відповідний строк, з посиланням на повернення первісної апеляційної скарги судом, за відсутності наведення обставин, які можуть бути віднесені судом до особливих чи непереборних обставин, що зумовили пропуск встановленого строку на апеляційне оскарження, не є належним обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

У постанові від 22 липня 2021 року у справі № 640/18290/19 Верховний Суд вказав, що «сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, адже при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також характер процесуальної поведінки скаржника щодо виконання своїх обов`язків».

У постанові від 14 серпня 2020 року у справі № 189/1180/19 Верховний Суд дійшов висновку, що «факт попереднього звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлений законом строк не є підставою для поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою, оскільки надання особі, яка бере участь в справі права на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою, не звільняє таку особу від необхідності дотримання установленого законом строку на подання апеляційної скарги. Подання первинної апеляційної скарги в установлений законом строк не передбачає зупинення строку на апеляційне оскарження для скаржника і можливості у зв`язку з цим у подальшому свавільно розпоряджатися часом на апеляційне оскарження».

Статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно частині 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції. Така правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ у справі «Смірнова проти України».

У своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика ЄСПЛ також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальних строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуць проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи. ЄСПЛ у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Встановивши, що причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року пов`язані з обставинами суб`єктивного характеру, ненадання апелянтом доказів існування об`єктивних перешкод реалізувати право на апеляційне оскарження судового рішення у строк встановлений законом, неусунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ухвали апеляційного суду від 25 квітня 2025 року, що залежало виключно від волі скаржника, колегія суддів приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 358, ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 грудня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Чернівецького

апеляційного суду: Олександр ОДИНАК

Наталія Половінкіна

Наталія ВИСОЧАНСЬКА