Провадження № 2-ві/638/18/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого Зінченка О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Яковлевої Вікторії Миколаївни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и в:

Під головуванням судді Шевченківського районного суду м. Харкова Яковлевої В.М. відбувається розгляд цивільної справи № 638/18338/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними.

Відповідачем ОСОБА_1 23.04.2025 через систему Електронний суд було подано заяву про відвід судді Яковлевої В.І., в якій зазначено, що існують обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Яковлевої В.М., що є підставою для її відводу, передбаченою п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Заявник вказав на те, що суддя Яковлева В.І. безпідставно поновила провадження у цивільній справі, хоча процесуальні підстави для цього були відсутні. Згідно ч. 1 ст. 254 ЦПК України поновлення провадження допускається виключно після того, як будуть усунені обставини, через які було зупинене провадження. Провадження зупинялося не для надання стороні позивача можливості сформувати свою правову позицію щодо продовження строку виконання ухвали суду та доцільності здійснення перекладу на іноземну мову відповідних документів, а для отримання відповіді від компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини на судове доручення про надання правової допомоги. Відповідно саме надання такої відповіді до суду слід вважати усуненням обставин, що викликали зупинення провадження в розумінні ч. 1 ст. 254 ЦПК України. При цьому матеріали справи не містять відомостей про надходження до суду відповіді від компетентного органу Федеративної Республіки Німеччини з питань, зазначених в ухвалі Шевченківського районного суду м. Харкова від 14 березня 2025 року у справі № 638/18338/21.

На думку заявника, ухвала суду від 17 квітня 2025 року про поновлення провадження у справі суперечить приписам ч. 1 ст. 254 ЦПК України.

Окрім того, ОСОБА_1 вважає, що суд повинен був залишити клопотання позивача про поновлення строку виконання ухвали суду та постановлення додаткової ухвали без розгляду, натомість суддя поновила провадження всупереч чітким та однозначним нормам закону. Що стосується другого пункту прохальної частини клопотання позивачки, то нормами ЦПК України не передбачено повноважень у суду першої інстанції постановити додаткову ухвалу. Оскільки клопотання подано після спливу цього строку, його не можна розглядати по суті, і воно підлягало залишенню без розгляду.

Заявник розцінює такі дії суду як сприяння виключно одній зі сторін у справі, що суперечить принципам змагальності, процесуальної рівності сторін, диспозитивності та неупередженості суду, закріпленому в ст. 6, 12, 13 ЦПК України.

Таким чином, на думку заявника, наведені обставини підтверджують наявність процесуальних порушень з боку судді Яковлевої В.М., поглиблюють обґрунтовані сумніви у її неупередженості та об`єктивності, що є підставою для відводу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 23.05.2025 (головуючий суддя Яковлева В.М) заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Яковлевої Вікторії Миколаївни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними, визнано необґрунтованою та передано разом із матеріалами справи іншому судді, який не входить до складу суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.05.2025 головуючим суддею для розгляду заяви про відвід судді Яковлевої В.М. призначено суддю Зінченка О.В.

Дослідивши заяву про відвід судді Яковлевої В.М., суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому підлягає задоволенню відвід судді від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням РСУ від 04.02.2016 № 1, роз`яснено, що суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства і виступає мірою реалізації завдань справедливого суду (ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013).

Аналізуючи зазначені вимоги, суд приходить до переконання, що головною метою відводу/самовідводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти можливій упередженості судді (суддів) під час розгляду конкретної справи, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (суддів), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України») наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію при вирішенні того, чи є у кожній конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній.

При цьому, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що сторони процесу безумовно наділені правом на подання заяви про відвід судді, який здійснює розгляд їх справи, у випадку наявності у них сумнівів в неупередженості останнього, однак така заява має бути належним чином обґрунтована та підтверджена належними доказами.

Такий підхід також кореспондується із принципом диспозитивності, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, положеннями ст. 39 ЦПК України щодо вмотивованості відводу та ст. 81 ЦПК України, яка передбачає обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України (норма, на яку посилається заявник як на підставу відводу) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Із заяви ОСОБА_1 про відвід судді Яковлевої В.І. суд вбачає, що єдиною підставою відводу судді є незгода відповідача із рішенням судді про відновлення провадження у цивільній справі, тобто процесуальним рішенням, яке, на думку заявника, було ухвалено всупереч вимогам ст. 254 ЦПК України та цим самим суддею надано перевагу протилежній стороні процесу.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Яковлевої В.М. при розгляді даної справи, з матеріалів справи та заяви про відвід суд не вбачає.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Яковлевої В.І. належить відмовити, оскільки викладені в ній доводи не належать до підстав відводу, визначених законом, а заявник не позбавлений права оскаржити процесуальні рішення судді, з якими він не згодний, в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 258-261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Яковлевої Вікторії Миколаївни.

Ухвала, згідно ст. 261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О. В. Зінченко