КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8526/2025
У Х В А Л А

23 травня 2025року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 8 січня 2025 року про передачу до іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна ЕК» про зобов`язання поновити електропостачання та визнання незаконним відключення від мережі електропостачання,

встановив:

ухвалою судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 8 січня 2025 року, у якій виправлено описки ухвалою від 25 лютого 2025 року, справу передано для розгляду до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

На вказану ухвалу судді 26 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

3 березня 2025 року матеріали справи витребуванні з Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 11 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала постановлена 8 січня 2025 року без повідомлення учасників справи, тому строк на її оскарження закінчився 23 січня 2025 року.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 26 лютого 2025 року, отже з пропуском встановленого законом строку.

Крім того, апеляційна скарга не відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України, оскільки не була оплачена судовим збором.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 20 березня 2025 року апеляційну скаргу було залишено без руху, ОСОБА_1 надано строк в десять днів з дня отримання копії ухвали для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення строку та для надання документу, що підтверджує оплату судового збору.

26 березня 2025 року копія ухвали судді була направлена на поштову адресу ОСОБА_1 та отримана нею 2 квітня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду та надання документу, що підтверджує сплату судового збору, закінчився 14 квітня 2025 року, з урахуванням вихідних днів.

Однак, станом на 23 травня 2025 року ОСОБА_1 заяву про поновлення пропущеного процесуального строку не подала, документ, що підтверджує сплату судового збору не надала.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження («Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії», № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Разом з цим, ОСОБА_1 не була продемонстрована готовність добросовісно користуватися своїми процесуальними правами і вона не виявила зацікавленість у провадженні за її апеляційною скаргою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19 зазначено, що «до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, крім цього, має інші недоліки, і ці недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунуто, зокрема й не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для його поновлення, слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС. Приписи пункту 4 частини першої статті 299 КАС є імперативними та зобов`язують суд, у разі якщо особою у визначений строк не буде подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або у поданій заяві будуть наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження. Наявність передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС підстави для повернення скарги, а саме неусунення її окремих недоліків щодо форми та змісту (не пов`язаних з недотриманням процесуального строку) після залишення скарги без руху, поряд з відсутністю передумов для поновлення строку, не виключає відмову у відкритті провадження за такою скаргою саме з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 299 КАС. Такий підхід обумовлений тим, що право на оскарження судового рішення обмежене встановленим у законі строком на апеляційне оскарження, покликаним на дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, та має дисциплінувати суб`єктів адміністративного судочинства. Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.»

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що застосуванню підлягають наслідки неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи, що ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 8 січня 2025 року з пропуском визначеного законом строку, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження у встановлений ухвалою судді строк не подала, колегія суддів у відкритті апеляційного провадження відмовляє.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 8 січня 2025 року про передачу до іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна ЕК» про зобов`язання поновити електропостачання та визнання незаконним відключення від мережі електропостачання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук