Справа № 515/394/25
Провадження № 2-о/515/627/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючогосудді Олійника К. І.,

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа виконавчий комітет Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У березні 2025 року ОСОБА_1 інтереси якої представляє адвокат Давиденко К.В. звернулась до суду із заявою, в порядку окремого провадження, в якій просила суд встановити факт постійного проживання з спадкодавцем ОСОБА_2 понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

Обгрунтовуючи заяву, зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 у м. Арциз Болградського району Одеської області.

Після смерті якого залишилася земельна ділянка площею 3,58 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №027143 виданого 25 червня 2003 року.

Вказану земельну ділянку вона має право успадкувати як спадкоємець четвертої черги за законом відповідно до ст.1264 ЦК України.

При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини вона отримала відмову з причин ненадання нею доказів сумісного проживання з спадкодавцем понад п`ять років на час відкриття спадщини.

Заявниця зазначає, що ОСОБА_2 був її вітчимом та довгий час проживав з її матір`ю в цивільному шлюбі, після смерті якої, заявниця продовжувала здійснювати догляд за вітчимом та проживали разом.

Крім того, спадкодавець помер в м. Арциз Болградського району Одеської області в місцевій лікарні від інсульту, оскільки там краще умови лікування даної хвороби ніж в КНП «Татарбунарська ЦРЛ».

Посилаючись на викладене, просила суд задовольнити вимоги в повному обсязі.

Рух справи

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 березня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку окремого провадження.

Витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Болградського району Одеської області.

Доводи учасників справи

Заявник та ї представник, адвокат Давиденко К. В., у судовому засіданні підтримали доводи заяви у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник виконавчого комітету Татарбунарської міської ради у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 33).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради Одеської області вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Болградського району Одеської області (а.с.8).

Копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 027143 від 25 червня 2003 року підтверджується, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,58 га, розташованої на території Струмківської сільської ради масив № НОМЕР_2 ділянка № НОМЕР_3 , виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9).

Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. від 30 березня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з причин ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем (а.с.11).

Згідно з довідкою № 108, виданою виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 12 березня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проводила поховання померлого ОСОБА_2 , який фактично проживав та вів спільне господарство разом з нею на протязі 7 років за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно витребуваної судом копії спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що згідно з даними спадкового реєстру спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не відкривалась, що підтверджується листом приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. від 30 березня 2025 року за № 35/01-16 (а.с.19).

Також в судовому засідання в якості свідків було допитано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що заявниця дійсно проживала разом з померлим вітчимом в одній квартирі більше п`яти років до дня його смерті.

Мотивувальна частина

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Вивчивши доводи заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст.1296ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Висновки за результатами розгляду справи

Судом встановлено, що заявникові необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з ОСОБА_2 на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину.

Вирішення питання про розподіл судових витрат

Відповідно до статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судовий збір необхідно залишити за заявником.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 258, 259, 263-265, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем понад п`ять років до часу відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад 5 (п`ять) років до відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К. І. Олійник

Повний текст судового рішення складено 03 червня 2025 року.