Справа № 587/1621/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2025 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: відділ «Служба у справах дітей» Нижньосироватської сільської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,
Позивач звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що він проживав з відповідачкою з 2012 року по 2019 рік без реєстрації шлюбу та від сумісного проживання вони мають сина, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із систематичним зловживанням алкогольними напоями, неналежними умовами місця проживання дитини, незадовільним санітарним станом житла, відсутністю необхідного материнського контролю за дитиною та фактично нехтуванням своїми батьківськими обов`язками, за сприянням служби у справах дітей, сторони дійшли згоди, що місце проживання дитини ОСОБА_3 визначається разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . З січня 2024 року син проживає разом з позивачем, повністю знаходиться на його утриманні, він повноцінно займається освітнім процесом, дитина має належні засоби телекомунікаційного зв`язку, комп`ютер, забезпечена необхідними речами для навчання та відпочинку. Як батько, він забезпечує всі умови для нормального розвитку малолітнього сина, сприяє гармонійному розвитку особистості дитини в атмосфері любові та матеріального забезпечення. З огляду на те, що ОСОБА_2 , систематично зловживає алкогольними напоями, порушує встановлені правові норми, недбало відноситься до своїх батьківських обов`язків, за що неодноразово отримувала попередження від служби у справах дітей, в якій остання перебувала на контролі, просить визначити місця проживання дитини разом з ним. При цьому зазначає, що, визначення місця проживання сина з ним, не є жодним засобом обмеження батьківських прав матері та не позбавляє права відповідача спілкуватися з дитиною, не виключає її батьківські обов`язки, оскільки матір дитини, у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування, прояву турботи та участі у її вихованні.
У судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, під час підготовчого судового засідання позовні вимоги визнала.
Представник третьої особи відділ «Служба у справах дітей» Нижньосироватської сільської ради в судове засідання не з`явився, від них надійшла заява з проханням слухати справу у відсутність представника, надала висновок про визначення місця проживання дитини з зазначенням рекомендації про залишення малолітньої дитини проживати разом з батьком.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що позивач та відповідачка з 2012 року по 2019 роки проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
За час сумісного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , де батьком записано ОСОБА_1 , а матір ОСОБА_5 , (а.с.10).
Відповідачка після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».
З січня 2024 року та по даний час малолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту обстеження місця проживання в за адресою: АДРЕСА_1 , комісією встановлено, що в будинку зроблено сучасний ремонт, тепло та чисто. Для малолітньої дитини маються всі належні умови для проживання та навчання. (а.с.17)
З малолітнім ОСОБА_7 було проведено бесіду в складі комісії начальника відділу «Служба у справах дітей» Нижньосироватської сільської ради Моргунової А.О., фахівця із соціальної роботи Якименко А.О. та психолога ОСОБА_8 , та зроблено висновок, щодо психологічного стану дини. Згідно даного висновку, ОСОБА_4 розвинута та відкрита до спілкування дитина, не виділяє жодного з батьків, зазначає, що йому комфортно в спілкуванні як з татом так і з мамою.(а.с.18).
Відповідно до відомостей наданих директором Старосільського ліцею Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, ОСОБА_1 07.01.2014 року навчається в їх ліцеї з першого класу до даного часу. Контактною особою, щодо навчання дитини є його батько ОСОБА_1 , мати раніше цікавилась сином, однак з грудня 2024 року припинила спілкування з вчителями та не бере участі в навчанні сина. ОСОБА_4 на даний час навчається в 5 класі, має навчальні досягнення середнього рівня. Батько дитини, ОСОБА_1 спілкується з вчителями та цікавиться навчанням дитини, мати, ОСОБА_9 останнім часом рідко цікавиться дитиною, з грудня 2024 року спілкування з керівником булло припинено. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час проживає разом з батьком ОСОБА_1 (а.с.14,15).
Відповідно до відомостей наданих з КНП «Центральна Амбулаторія загальної практики сімейної медицини с. Н.Сироватка, відповідно до декларації про вибір лікаря щодо малолітнього ОСОБА_1 , - контактною особою зазначений батько ОСОБА_1 . Крім того вказано, що мати останній раз зверталася з сином до лікаря в травні 2024 року. (а.с.16).
З ОСОБА_9 , працівниками поліції проведено бесіду, щодо неналежного виконання обов`язків матері по вихованню неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.21).
Позивач, ОСОБА_1 , має стабільний заробіток, характеризується з позитивної сторони, проживає в АДРЕСА_1 без реєстрації, даний будинок отримав у спадщину. У спілкуванні з сусідами ввічливий. (а.с. 11,12-13).
Згідно ч. 7-8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч.1ст.141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
За змістомстатті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.
Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Тлумачення положень ст. 161 СК України свідчить, що до інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Як вбачається з висновку Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, Виконавчий комітет рішення №149, спеціалістами було здійснено виїзд за місцем проживання дитини та проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання. В ході перевірки було з`ясовано, що ОСОБА_4 проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в приватному будинку з усіма зручностями та комунікаціями. Мати, ОСОБА_2 , опинилась в скрутних життєвих обставинах, зловживає спиртними напоями не приділяє увагу синові, в будинку постійно брудно. Батько має самостійний дохід. Вважають можливим визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .
Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.
У справі «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що права дитини мають перевагу над правами батьків.
Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.
Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.
Тобто, при вирішені справ про визначення місця проживання дитини, суд не може будувати логіку свого рішення за принципом: визначити місце проживання дитини із мамою, якщо не встановлено виняткових обставин.
Такого висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 у справі №185/6994/15-ц.
Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2024 року постійно проживає із батьком, який опікується ним, займається його вихованням та розвитком. Фактів та обставин, у тому числі передбачених нормою ч. 2 ст. 161 СК України, які б слугували підставою для відмови у позові, судом установлено не було.
Враховуючи установлені судом обставини, а також вимоги вищевикладеного чинного законодавства та судової практики суд вважає, що найкращим інтересам дітей відповідатиме визначення місця проживання з батьком. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 7, 142, 160, 161 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко