ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/10044/23
Провадження № 22-ц/821/920/25
Категорія: 304070000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Гончар Н.І., Новікова О.М.

за участю секретаря: Гладиш О.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Кошик Микола Йосифович

відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

представник відповідача: адвокат Клименко Олександр Сергійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - адвоката Клименка Олександра Сергійовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2025року (ухваленого під головуванням судді Токової С.Є. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси) у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

15 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.02.2022 позивачем було здійснено платіж у сумі 299 000,00 грн на користь ФОП ОСОБА_2 за туристичні послуги, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 15.02.2022.

Крім того, 17.02.2022 ОСОБА_1 було здійснено платіж у сумі 26 500,00 грн на користь ФОП ОСОБА_2 за туристичні послуги, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 17.02.2022.

Загалом позивачем на користь ФОП ОСОБА_2 було здійснено платежів за туристичні послуги на суму 325 500,00 грн.

Між тим, туристичні послуги ФОП ОСОБА_2 так і не були надані ОСОБА_1 , як і не було надано договір про туристичне обслуговування, згідно якого проводилась оплата.

Згідно відкритих даних, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є «79.11 Діяльність туристичних агентств», що включає в себе діяльність агентств, задіяних в організації подорожей, турів і наданні послуг із розміщення для короткотермінового проживання на основі їх оптового та роздрібного продажу широкому колу споживачів або комерційним клієнтам.

Згідно вищезазначених квитанцій про оплату, оплата здійснювалася саме за туристичні послуги, тобто в рамках здійснення господарської (туристичної) діяльності ФОП ОСОБА_2 згідно заявленого КВЕД.

Позивачка вказує, що неодноразово намагалась зв`язатися з відповідачем для повернення коштів, однак остання спочатку обмежувалась обмовками, що договір буде надано пізніше, начебто послуги скоро будуть надані, потім запевняла, що поверне кошти, а після того і взагалі перестала виходити на зв`язок.

10 липня 2023 року на адресу відповідача направлялась претензія Вих. № МК23/07-10-01 з вимогою про повернення коштів, однак на неї не було жодної реакції.

Таким чином, у ФОП ОСОБА_2 перед позивачем існує заборгованість за Договором на туристичне обслуговування у розмірі 325 500,00 грн.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором на туристичне обслуговування у розмірі 325 500,00 грн та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором на туристичне обслуговування в розмірі 325 500,00 грн, понесені витрати по сплаті судового збору 3 250,00 грн., а всього стягнуто 328 750,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що стороною відповідача не надано суду жодного доказу того, що ФОП ОСОБА_2 було здійснено оплату на туроператора ТОВ «ТТВК» для придбання електронних подарункових сертифікатів (чи будь-яких інших туристичних продуктів) для позивача. Також, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження належного виконання умов Договору на туристичне обслуговування. У свою чергу, позивачем надано докази оплати відповідачу туристичних послуг (факт отримання коштів відповідачем не заперечується), а відтак, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, яка надійшла на адресу апеляційного суду 10 квітня 2025 року, представник ФОП ОСОБА_2 адвокат Клименко О.С., вважаючи оскаржуване рішення суду необгрунтованим, постановленим при неповному встановленні усіх обставин справи, які мають значення для об`єктивного розгляду, ухваленим із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що позов було подано до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Вказує, що скаржник здійснює свою діяльність як турагент у відповідності до агентського договору №ТА80/06-14 від 19.06.2014 з ТОВ «ТТВК».

Позивачем у своїх процесуальних документах підтверджено факт укладення відповідного договору з ФОП ОСОБА_2 та відповідачем було здійснено свої агентські послуги у повному обсязі згідно досягнутих домовленостей між подружжям ОСОБА_3 .

Майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичних послуг, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та з вини якого замовнику надано збитки.

Вказує, що ФОП ОСОБА_2 є турагентом, яка уклала договір про надання лише представницьких послуг з туристичного обслуговування, тобто діяла від імені, в інтересах, та під контролем туроператора ТОВ «ТТВК».

ФОП ОСОБА_2 може нести відповідальність перед позивачем лише за правильність заповнення та оформлення спеціальних документів, купівлі «Електронний подарунковий сертифікат», переведення коштів, заповнення платіжок і тому подібне.

Відповідач не має відповідати за завдані позивачу збитки в розмірі сплачених коштів за купівлю «Електронний Подарунковий сертифікат» за усним договором на туристичне обслуговування та положень Закону України «Про туризм», відповідальність турагента ФОП ОСОБА_2 у даному випадку виключається, оскільки вона не відповідає за ненадані туристичні послуги позивачу туроператором.

У скаржника відсутня вина у ненаданні туристичних послуг позивачу туроператором.

Вказує, що турагент здійснює лише прийом документів від замовника та після їх підготовки передає туроператору, здійснює платежі тощо , а туроператор здійснює фактичне виконання оформленого на ім`я туристів туристичного продукту для отримання туристичної послуги.

Відповідач не був кінцевим набувачем спірних коштів і не є їх фактичним володільцем.

Вважає, що позивачем пред`явлено позов щодо стягнення коштів, оплачених ним відповідачу згідно договору без пред`явлення вимоги щодо визнання такого правочину (або його частини) недійсним, що не можна вважати належним способом захисту, оскільки усі необхідні дії за договором відповідачем було здійснено у належний спосіб.

Судом не було враховано предмет доказування за пред`явленим позовом, зокрема обсяг прав та обов`язків сторін, об`єм послуг, який має бути надано, зокрема, щодо оплати замовлень за номерами НОМЕР_2 , 5950559, 5950540, 5950467, 5950237, 5950873, 5950883, 5950906, 5654625 за договором укладеним між позивачем та відповідачем. Натомість , суд критично оцінив подані відповідачем платіжні доручення, вказавши, що ті не містять необхідної на думку суду інформації, не з`ясувавши при цьому, чи охоплювалось умовами договору вчинення саме таких проплат турагентом та проігноровано здійснені реальні оплати.

Відзив на апеляційну скаргу

До Черкаського апеляційного суду 08 травня 2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Кошика М.Й. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому адвокат просив залишити апеляційну скаргу без задоволення повністю і рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи апеляційну скаргу необґрунтованою, зазначаючи, що суд першої інстанції дав правильну оцінку доказам, вказавши , що надані документи не доводять факт виконання зобов`язань перед позивачем, таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи.

Щодо неналежного відповідача за позовом вказує, що ФОП ОСОБА_2 є належним відповідачем, оскільки договір на туристичне обслуговування був укладений саме між позивачем та відповідачем, яка діяла не як формальний посередник, а як відповідальна сторона за прийняття коштів і надання туристичних послуг.

Сам факт існування агентського договору між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «ТТВК» не змінює обов`язку саме відповідача перед позивачем. Жодного доказу, що відповідач діяла в інтересах позивача за агентським договором немає.

Жодного договору між позивачем та ТОВ «ТТВК» не укладалось.

Також відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження, що вона передала замовлені сертифікати позивачу, або, що кошти, отримані від позивача були використані виключно на його замовлення.

Відповідачем не надано доказів, що нею дійсно було здійснено оплату туроператору для придбання електронних подарункових сертифікатів.

Щодо твердження відповідача відносно неналежного способу захисту та неврахування судом предмету доказування, вказує, що позивач реалізував передбачене законом право на обраний ним спосіб захисту.

В даному випадку, позивач обрав стягнення грошових коштів як наслідок неналежного виконання умов договору, що є передбаченим і допустимим способом захисту відповідно до ст. 16 ЦК України.

Відсутність вимоги про визнання договору недійсним не позбавляє позивача права на звернення з вимогою про стягнення коштів.

Вимога про недійсність правочину є альтернативною, а не обов`язковою при порушенні умов договору.

Позивач визнає договір дійсним, а порушеним зобов`язання щодо його належного виконання, відтак, не йдеться про спір щодо дійсності договору.

Фактичні обставини справи

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.02.2022 ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснено платіж у сумі 299 000,00 грн. Призначення платежу: за туристичні послуги, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 15.02.2022 ( а.с. 13).

Також, 17.02.2022 року ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснено платіж у сумі 26 500,00 грн. за туристичні послуги, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 17.02.2022 (а.с. 18).

В загальному розмірі, ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 було здійснено платежів за туристичні послуги на суму 325 500,00 грн.

ФОП ОСОБА_2 здійснює свою діяльність як турагент у відповідності до агентського договору № ТА80/06-14 від 19.06.2014 з ТОВ «ТТВК.»

Згідно відкритих даних, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є «79.11 Діяльність туристичних агентств», що включає в себе діяльність агентств, задіяних в організації подорожей, турів і наданні послуг із розміщення для короткотермінового проживання на основі їх оптового та роздрібного продажу широкому колу споживачів або комерційним клієнтам.

Позивачем 10 липня 2023 року на адресу відповідача направлялась претензія Вих. № МК23/07-10-01 з вимогою про повернення коштів ,яка залишена без реакції ( а.с. 9-12).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туризм - тимчасовий виїзд особи з місця проживання в оздоровчих, пізнавальних, професійно - ділових чи інших цілях без здійснення оплачуваної діяльності в місці, куди особа від`їжджає; турист - особа, яка здійснює подорож по Україні або до іншої країни з не забороненою законом країни перебування метою на термін від 24 годин до одного року без здійснення будь-якої оплачуваної діяльності та із зобов`язанням залишити країну або місце перебування в зазначений термін; туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Згідно статті 5 Закону України «Про туризм» учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність.

Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору: 1) строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; 2) характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); 3) готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування; 5) мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв`язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; 6) програма туристичного обслуговування; 7) види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; 8) інші суб`єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; 9) страховик, що здійснює обов`язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов`язаних з наданням туристичних послуг; 10) правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; 11) вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; 12) форма розрахунку.

Кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін.

Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування.

Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста.

Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них, туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити.

Договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі спричинення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг.

Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом.

Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до статті 30 Закону України «Про туризм» порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму є, зокрема, порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

У статті 25 Закону України «Про туризм» встановлено, що туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.

Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про туризм» суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 201/17472/16-ц.

Відповідно до вимог ст. ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, серед яких є відшкодування збитків.

Відповідно до ст. ст.901,902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором.

У відповідності до ч. 1ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Встановлено судом та не заперечується сторонами, що між позивачем та відповідачем було укладено усний договір на туристичне обслуговування.

На виконання умов договору на туристичне обслуговування позивачем було перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_2 кошти у загальному розмірі 324 500,00 грн.

Вказаний факт сторонами не заперечується.

В апеляційній скарзі сторона відповідача посилається на те, що ФОП ОСОБА_2 здійснює свою діяльність як турагент у відповідності до агентського договору №ТА80/06-14 від 19.06.2014 з ТОВ «ТТВК», уклала договір про надання лише представницьких послуг з туристичного обслуговування, тобто діяла від імені, в інтересах, та під контролем туроператора ТОВ «ТТВК».

В матеріалах справи міститься копія агентського договору №ТА80-06-14 по реалізації туристичних продуктів від 19.06.2014, укладеного між ТОВ «ТТВК» ( туроператор) та ФОП ОСОБА_2 (турагент), за умовами якого сторони погодили, що турагент зобов`язується за винагороду надати Туроператору послуги з реалізації Турпродукту туристу шляхом укладення договору про надання туристичного продукту (туристичних послуг) від імені та за дорученням туроператора, а також здійснювати фактичні дії, визначені умовами цього Договору ( п. 2.1). Турагент може надавати туристам консультаційні послуги стосовно туристичного продукту та інші супутні послуги від власного імені. Умови та вартість цих послуг повинні бути погоджені між туристом та турагентом, їх вартість не повинна перевищувати загальної (опублікованої) вартості туристичного продукту. ( п. 2.2). Туристичні послуги, що можуть включатися до туристичного продукту, відображаються в рекламно-інформаційних матеріалах (каталогах, інтернет-сайті, рекламних буклетах, спеціальних пропозиціях і п.т), які надаються туроператором турагенту ( п. 2.3). Цей договір є формою підтвердження повноважень турагента ( п.2.4).

Згідно п. 4.2.1 агентського договору в інтересах турагента оформити документи ( ваучер, страховий поліс, авіаквитки тощо), які підтверджують право туриста на придбаний ним туристичний продукт згідно з його заявкою, поданою через турагента та за умови повної оплати туристичного продукту турагентом. Туроператор зобов`язаний забезпечити турагента документами, необхідними для здійснення подорожі туристами. У разі неможливості підтвердити або забезпечити надання підтверджених послуг туроператор повідомляє турагента усно або по телефону та/або шляхом надіслання електронного повідомлення. Пропонує заміну замовлення (за новою ціною) або ануляцію з відшкодуванням його оплаченої вартості.

Пунктом 3.1.1 агентського договору передбачено, що турагент має право здійснювати діяльність по рекламуванню, консультуванню та пропозиції туристичних послуг турагента.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що, укладаючи усний договір на туристичне обслуговування, який укладений між позивачем та відповідачем, останній діяв на підставі агентського договору, то, в даному випадку, виникають зобов`язання перед позивачем і ТОВ «ТТВК», а не лише у ФОП ОСОБА_2 .

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).

Згідно зі статтею 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягується до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №304/284/18 (провадження №14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 5 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З аналізу ст. 51 ЦПК України слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Предметом даного спору є стягнення грошових коштів, сплачених за туристичне обслуговування за умовами усного договору, укладеного між позивачем та ФОП ОСОБА_2 , яка діяла на підставі агентського договору, тому, як у ФОП ОСОБА_2 так і у ТОВ «ТТВК» виникли зобов`язання перед позивачем.

Відповідачем у даній справі позивачка визначила лише ФОП ОСОБА_2 .

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що заявлені позивачем вимоги стосуються, зокрема, прав та обов`язків ТОВ «ТТВК», яке до участі в розгляді даної справи не залучене.

Матеріали справи не містять будь яких клопотань, поданих стороною позивача до закінчення підготовчого провадження, про залучення до участі у справі інших осіб як співвідповідачів (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18).

Враховуючи зміст позовних вимог та викладені в апеляційній скарзі доводи сторони відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення грошових коштів, сплачених за туристичне обслуговування, безпосередньо стосуються зобов`язань ТОВ «ТТВК» перед позивачем, а відтак співвідповідачем у даній справі, крім ФОП ОСОБА_2 , має бути ТОВ «ТТВК».

З урахуванням зазначеного, рішення суду першої інстанції не може бути залишено без змін.

Дані висновки колегії суддів узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 158/203/20 (провадження № 61-11982св21).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що така відмова у задоволенні позову не позбавляє права позивача звернутися до суду з метою захисту його порушених прав у випадку доведеності, зазначивши належний суб`єктний склад учасників.

Частиною першою статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з наведених підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу сторони відповідача та відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 у розмірі 4 883,00 грн.

Керуючись ст. ст. 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - адвоката Клименка Олександра Сергійовича задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 лютого 2025 року -скасувати. Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4 883,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Н.І. Гончар

О.М. Новіков

/повний текст постанови суду виготовлено 29 травня 2025 року/