ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 613/878/24
Номер провадження 22-ц/818/864/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2024 року в складі судді Уварової Ю.В. по справі № 613/878/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що рішенням Богодухівського районного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 613/1401/19 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 500 грн, щомісячно, з індексацією суми, починаючи з 25 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

06 квітня 2023 року Харківським відділом державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Харківський ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ) відкрито виконавче провадження № 71468709 з виконавчого листа, виданого на підставі зазначеного рішення.

Вказувала, що наразі витрати на забезпечення та матеріальне утримання сина внаслідок зростання цін на продукти та одяг, підвищення прожиткового рівня на дитину відповідного віку збільшились, а тому розмір присуджених до стягнення за рішенням суду від 16 квітня 2020 року аліментів на даний час не є достатнім для забезпечення потреб дитини.

Відповідач працює будівельником, отримує регулярний дохід, у 2021 році ним було придбано житловий будинок та автомобіль, отже має можливість сплачувати аліменти у частці від всіх видів його доходів, а не в твердій грошовій сумі.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів, що визначених рішеннях Богодухівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року по справі № 613/1401/19, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.

09 липня 2024 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відзив мотивовано тим, що він має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , яка народилась під час його другого шлюбу.

Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України його батьки втратили єдине житло в с. Тернова Харківського району та перебувають на його утриманні На цей час його батько є пенсіонером, мати не працює. Після початку збройної агресії російської федерації його звичайний спосіб життя кардинально погіршився, він втратив роботу, має мінливий дохід.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не надано доказів зміни матеріального чи сімейного стану сторін, а також зважаючи, що на утриманні відповідача перебувають інші особи, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення позовних вимог.

На вказане судове рішення 09 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зміна способу стягнення не призведе до збільшення розміру аліментів, а навпаки, може зменшити фінансове навантаження на відповідача.

Зважаючи, що відповідачем особисто вказано про розмір доходу 4000 грн на місяць, то 1/4 частина від 4000 грн складає 1000 грн, що є меншою сумою ніж встановлена тверда грошова сума у розмірі 1500 грн.

Вказувала про суперечності в поясненнях відповідача щодо його фінансового стану, оскільки наведений ним розподіл коштів є економічно необґрунтованим та викликає сумніви у правдивості наданої інформації

Також вказувала, що ОСОБА_2 не надано доказів утримання ним свого батька, довідки із соціальних служб відсутні. Також судом не враховано, що батько відповідача отримує пенсію та виплати ВПО щомісяця.

Зміна способу стягнення на частку від доходу може сприяти більш регулярному виконанню аліментних зобов`язань, оскільки розмір платежу буде прямо пов`язаний з доходом платника, збережеться пропорційність утримання дитини відносно реального доходу платника.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем подано не було.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше, ніж 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга (не) підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 18 листопада 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2019 року розірвано (а. с.7).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с.8).

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року стягнуто на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн, щомісячно, з індексацією суми, починаючи з 25 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 11-12).

Постановою заступника начальника Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ від 06 квітня 2023 року відкрито виконавче провадження № 71468709 з виконання виконавчого листа №613/1401/16 виданого 20 жовтня 2020 року на підставі вищевказаного рішення (а. с. 13-14).

29 червня 2022 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, фактичне місце перебування АДРЕСА_1 (а. с. 5,9).

11 липня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено шлюб, у якому у подружжя народилась донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.45, 46).

14 квітня 2022 року ОСОБА_2 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце перебування АДРЕСА_2 . Разом з ним за вказаною адресою проживають ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 16 травня 2022 року (а. с. 49-51).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1-2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 грн; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Аналогічні суми містяться й в статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік».

Також, за статтею 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Аналогічні вимоги закріплені і в СК України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року.

Враховуючи, що позивачкою не доведено підстави позову про зміну способу та розміру стягнутих аліментів, визначених рішенням Богодухівського районного суду від 16 квітня 2020 року, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без задоволення.

При цьому судом першої інстанції враховано наявність в платника аліментів іншої малолітньої дитини, а також, що визначений рішенням Богодухівського районного суду від 16 квітня 2020 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства та з урахуванням індексації є більшим, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину.

Доказів зміни майнового стану після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів матеріали справи також не містять.

Посилання відповідачки на придбання нерухомого майна не є беззаперечним доказом для зміни розміру алментів.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 грудня 2021 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.17-19).

Також, 27 жовтня 2021 року за відповідачем зареєстровано транспортний засіб AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 20 21).

Зважаючи, що вказане майно було придбано під час перебування відповідача у шлюбі, відсутні підстави безумовно вважати, що воно придбано за особисті кошти ОСОБА_2 та не є спільним майном подружжя. Також, зазначені правочини відбулись 4 роки назад, а тому не відображають реальний фінансовий стан відповідача на час вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 23 травня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина