печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1512/25-ц
пр. № 2-123/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2025 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін заяву представника позивача - Соколова Артема Івановича про відмову від позову та закриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28.01.2025 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» (далі - позивач, ТОВ «КОМФОРТ-ТАУН») до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

07.04.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва в підсистемі «Електронний суд» від представника позивача - Соколова Артема Івановича надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, наслідки відмови від позову та закриття провадження відомі, а також, просить повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. 08.04.2025 року відповідну заяву передано головуючому судді.

В судове засідання 29.05.2025 року учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши заяву представника позивача про відмову від позову та закриття провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Так, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Отже, позивач вправі відмовитись від позову на стадії судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Так, заяву про відмову від позову та закриття провадження подано представником позивача - керівником відповідної юридичної особи Соколовим Артемом Івановичем, на підтвердження повноважень якого долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осію-підприємців та громадських формувань ТОВ «КОМФОРТ-ТАУН», .

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України, до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Оскільки, представник позивача не обмежений в праві звертатись із заявою про відмову від позову та закриття провадження, то суд приймає відмову представника позивача - Соколова Артема Івановича від позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно із ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Аналогічне положення закріплено у п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Оскільки позивач відмовився від позову та така відмова прийнята судом, провадження у справі слід закрити.

Згідно із у ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Крім того, представник позивача у заяві про закриття провадження просить суд повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Аналогічне положення закріплене у ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно якого, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Зважаючи на те, що позивач відмовився від позову до початку розгляду справи по суті, судом прийнята відповідна відмова, то позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченої згідно із платіжною інструкцією № 3160 від 13.12.2024 року суми судового збору, а саме у розмірі 1 514,00 грн.

Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відтак, позивач вправі звернутись до суду із заявою про стягнення понесених ним судових витрат з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 135, 142, 206, 255, 256, 259-261, 268, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, Закон України «Про судовий збір», -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - Соколова Артема Івановича про відмову від позову та закриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Прийняти відмову представника позивача - Соколова Артема Івановича про відмову від позову та закриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Провадження у цивільній справі № 757/1512/25-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ТАУН» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до платіжної інструкції № 3160 від 13.12.2024 року, а саме у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 29.05.2025 року.

Суддя І.В. Григоренко