Справа №359/9342/24
Провадження №2-др/359/34/2025
2 червня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Семенюти О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача Задерея Олександра Віталійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,
Представник позивача ОСОБА_3 не з`явився в судове засідання та подав заяву (а.с.46 т.2), в якій підтримав заяву та просив її задовольнити.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали цивільної справи суд встановив такі обставини.
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 травня 2025 року (а.с.243-248 т.1) позов ОСОБА_1 було задоволено: змінено спосіб стягнення аліментів, що стягувалися з ОСОБА_2 на підставі рішення Святошинського районного суду м.Києва від 21 вересня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та до дня досягнення дитиною повноліття; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини відмовлено.

7 травня 2025 року ОСОБА_1 та АО «Справжні адвокати» склали акт надання правничої допомоги №1 згідно з договором про надання правничої допомоги №10/11/2024-Х від 10 листопада 2024 року (а.с.15 т.2), відповідно до якого АО «Справжні адвокати» надало правничу допомогу ОСОБА_1 з представництва її інтересів у цивільній справі №359/9342/24; гонорар в розмірі 10000 гривень 00 копійок сплачено ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як роз`яснив Верховний Суд у постановах від 14 грудня 2021 року в справі №922/676/21, від 8 квітня 2021 року в справі №905/716/20, від 31 березня 2021 року в справі №916/2087/18 у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Крім того, Верховний Суд в п.3.9 постанови від 14 грудня 2021 року в справі №922/676/21 зазначив, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. В іншій постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19 Верховний Суд наголосив на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents проти Латвії» (заява №58442/00) зазначено, що суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Матеріалами справи підтверджуються фактично понесені витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 10000 гривень 00 копійок. Так, зі змісту платіжних інструкцій від 10 листопада 2024 року та 10 грудня 2024 року (а.с.21, 22 т.2) вбачається, що ОСОБА_5 оплатила АО «Справжні адвокати» грошові кошти в загальному розмірі 10000 гривень 00 копійок (5000,00 + 5000,00) за надані об`єднанням послуги, зазначивши в призначенні платежу «оплата згідно з договором від 10 листопада 2024 року ОСОБА_1 ». Суд критично оцінює доводи ОСОБА_2 про те, що позивач не витратила грошові кошти на оплату послуг адвоката, так як їх було сплачено ОСОБА_5 , яка не є учасником справи. Суд враховує мету оплати грошових коштів, зазначену в призначенні платежу, де вказано, що вони вносяться за ОСОБА_1 . Судом також встановлено, що ОСОБА_1 в позові вказала (а.с.4 т.1), що попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які вона очікує понести, становить 6000 гривень 00 копійок. Витрати виникнуть у випадку необхідності залучення до участі у судових засіданнях адвоката. В листопаді 2024 року у ОСОБА_1 виникла необхідність у залученні адвоката. За час розгляду цивільної справи представником позивача ОСОБА_3 підготовлено та подано відповідь на відзив, відзив на зустрічну позовну заяву, а також адвокат взяв участь у 4 судових засіданнях: 4 грудня 2024 року, 6 лютого 2025 року, 27 березня 2025 року, 2 травня 2025 року. Вказані обставини спростовують доводи ОСОБА_2 про завищений розмір витрат на професійну правничу допомогу. Навпаки, вказаний розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом Задереєм О.В. послугами, обсягом таких послуг та часом, витраченим адвокатом на їх виконання. Як вбачається з мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 2 травня 2025 року (а.с.243-248 т.1), підставою для задоволення позову ОСОБА_1 стало покращення матеріального стану ОСОБА_2 у зв`язку зі збільшенням розміру отримуваного ним доходу. Відтак суд критично оцінює посилання відповідача на тяжке матеріальне становище та його сімейний стан. Крім того, суд враховує те, що подання ОСОБА_1 позову було обумовлено в першу чергу захистом прав дитини. Тому суд висновує про відсутність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту резолютивної частини рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 травня 2025 року (а.с.243-248 т.1) вбачається, що питання про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу залишилось не вирішеним.

З огляду на це суд висновує про те, що з метою усунення вказаного процесуального недоліку належить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень 00 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень 00 копійок.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О.Ю. Семенюта