Справа № 296/7981/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участі секретаря Дальянської В.Ю.

представник позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Журавський А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Житомир" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок затоплення квартири

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок затоплення квартири.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 разом зі своєю сім`єю (дружина та двоє дітей) проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 на другому поверсі. Протягом тривалого часу сусіди з кв. АДРЕСА_2 , які мешкають на третьому поверсі, періодично заливали квартиру позивачів і як результат кв.З на першому поверсі під квартирою позивачів.

Позивачем також зазначено, що з осені 2021 року в кв. АДРЕСА_2 почали жити квартиранти та коли в черговий раз затопили позивача, він з сім`єю вияснили причину затоплення. Квартиранти розповіли що водовідвід з пральної машинки не виведений у трубу стояку а просто закидається у ванну, при викиді води шланг вискочив і все виллялося на підлогу, а в результаті позивачу і сусідам по стояку. Після чергового затоплення, позивач звернувся до ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» про проведення обстеження квартири на предмет підтоплення. Комісією складено акт за №229 від 22.04.2024р., однак реакції відповідача не було. Після цього було чергове затоплення, і ще один акт комісії за №396 від 03.07.2024р.

У зв`язку із ситуацією, яка склалась позивач звернувся до експерта про проведення будівельно- технічної експертизи та отримав висновок згідно якого вартість прямих збитків, які були завдані власнику кв. АДРЕСА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ) внаслідок затоплення складає 18 640,00 гри., які були відображені в актах комісії ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир». Крім того експертом встановлено додаткові пошкодження, на які не звернув ні я, ні комісія при обстеженні, а саме відставання та бухтіння плитки та тріщини на плитці, яка знаходиться на стіні у ванні. Вартість даних пошкоджень становить 49 007,72грн.

Враховуючи, що відповідач не бажала вирішити спір у позасудовому порядку, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

20.11.2024 представником відповідача у справі подано відзив на позовну заяву в якому заперечувалось щодо задоволення позову та зазначено, що в актах ТОВ Керуюча компанія "Коменерго-Житомир" зазначено, що причину підтоплення на момент огляду квартири АДРЕСА_3 и встановити не вдалось також зазначено, що внутрішньобудинкові мережі водопостачання та водовідведення знаходяться у задовільному стані. крім цього, представником відповідача зазначено, що позивачем не доведено, що саме відповідачем завдано вини, тому не підлягає і стягненню шкода її завданням. Заперечувалось стягнення моральної шкоди, оскільки вважають її безпідставною та завищено (а.с. 85-89).

Також, 20.11.2024 подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 101).

04.12.2024 позивачем подано заперечення на відзив, в яких зазначено, що відповідач як власник квартири несе відповідальність за неї, сама оглядала наслідки затоплення ( а.с. 117-119).

13.12.2024 відповідачем у справі подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 132-134)

22.01.2025 подано заперечення на заперечення на відповідь на відзив (а.с. 138-141).

Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в ньому.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову, вказали на його необгрунтованість.

Заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_4 (а.с. 62-63, 64, 65).

Відповідач по спраі ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_5 (а.с. 66).

З акту від 22.04.2024 складеного в складі комісії: майстра виробничо-технічної дільниці В.І. Пастуха, майстра санітарного обслуговування ОСОБА_5 , слюсара монтажника ОСОБА_6 та затвердженого директором ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» вбачається, що при обстежені квартири АДРЕСА_4 було встановлено ванна: стеля мокра, жовті плями (2,6х0,5 м2), кімната: стеля мокра, жовті плями (2,6х0,5 м2) та кут стіна мокрі, жовті плями (0,2х0,2 м2). Причиною підтоплення стало необережне ставлення до інженерних мереж мешканцями квартири АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою. Внітрішньобудинкові мережі водопостачання та водовідведення знаходяться у задовільному стані (а.с. 12).

З акту від 02.07.2024 складеного в складі комісії: майстра виробничо-технічної дільниці В.І. Пастуха, майстра санітарного обслуговування ОСОБА_5 , слюсара монтажника ОСОБА_7 та затвердженого директором ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» вбачається, що при обстежені квартири АДРЕСА_4 було встановлено ванна: стеля мокра, жовті плями (2,7х1,5 м2). Причину підтоплення на момент огляду квартири не виявлено, мережі в квартирі АДРЕСА_2 водопостачання та водовідведення знаходяться у задовільному стані (а.с. 13).

Згідно висновку за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 05.08.2024 № 1872/08-2024 вартість завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири АДРЕСА_4 , згідно результатів проведеного візуально-інструментального обстеження та на підставі наданих на дослідження матеріалів, складає щодо пошкоджень відображених в актах залиття від 02.07.2024 та 22.04.2024 18640,67 коп., з урахуванням пошкоджень опоряджувальних покриттів стін у приміщенні суміщеного санвузла , яке не відображено в актах про залиття від 02.07.2024 та 22.04.2024 49007,95 грн. (а.с. 18-47).

Згідно статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 10 Житлового кодексу України визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

У відповідності до статті 151 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Відповідачем заперечувалось спричинення шкоди позивачу, однак, доказів, які спростовували обставини зазначені позивачем у позовній заяві та матеріалів наданих на їх обґрунтування ОСОБА_2 не надано. Суд зазначає, що повідомлення ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» від 03.07.2024 № 97 в якому зазначено, що на час обстеження 20.06.2024 проривів та пошкоджень мереж водопостачання та водовідведення не виявлено, спростовує того факту, що у квартирі позивача відбулось затоплення, зокрема стелі у ванній кімнаті та суміжній з ванною кімнатою. Також відповідачем не спростовано обставини зазначені у Актах ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» від02.07.2024 та 22.04.2024.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу (Постанова Верховного Суду від 26.09.2018р. по справі № 569/14230/15-ц (провадження № 61-7934св18).

З наведених підстав, враховуючи суму витрат зазначену позивачем при зверненні до суду з позовом, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача 18640,00 грн. завданої матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору, тому він компенсується за рахунок держави.

В частині стягнення моральної шкоди з відповідачів на користь позивача ОСОБА_8 суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної моральної шкоди, регулюються ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зі змісту яких випливає, що моральна шкода компенсується лише винною особою.

Згідно роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд погоджується з доводами позивача ОСОБА_4 , що внаслідок залиття квартири, йому завдано душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів щодо нього, переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили його звичний спосіб життя, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль.

Таким чином, з урахуванням вимог позивача ОСОБА_4 в частині стягнення на його користь моральної шкоди, яка завдана внаслідок залиття квартири, та пов`язана з розладом нормального життя, нервовою напругою та переживаннями, пов`язаними з необхідністю проведення відновлюваного ремонту квартири, витратою часу на проведення обстеження квартири для визначення розміру матеріального збитку, зверненням до суду за захистом порушених прав, неможливістю врегулювання питання мирним шляхом, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем має бути відшкодовано на користь позивача моральна шкода у розмірі 2 000 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8000 грн. 00 коп. витрат, пов`язаних із проведенням будівельно-технічної експертизи

Що стосується вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступного висновку.

З матеріалів справи убачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 142 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 вказано, що: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат. При цьому, договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи.

Системний аналіз норм ст. 137, 141 ЦПК дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

Крім того, суд враховує правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

В постанові Верховного Суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Позивачем позивача в обґрунтування суми стягнення витрат за професійну правову допомогу надано договір про надання правничої (професійної правничої) допомоги № 0302 від 23.07.2024, Додаткову угоду до договору про надання правничої (професійної правничої) допомоги № 0302 від 23.07.2024 в якій зазначено суму гонорару в розмірі 20000,00 грн., акт приймання-передачі виконаних робіт до договору від 23.07.2024, квитанція до прибуткового-касового ордера № 23/07 від 23.07.2024.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, вказаний спір не належить до значної категорії складності, адвокат не брав участь у судових засіданнях, представництво інтересів позивача ОСОБА_4 здійснювалось за довіреністю Сергієнко С.В., тому враховуючи вищевикладене, та те, що позивач поніс судові витрати на правову допомогу, а також керуючись вимогами чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів, та критеріями визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 1500,00 гривень, що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 4, 5, 11-13, 43, 76-77, 81, 83, 141, 263-265 ЦПК України 3, 15-16, 23, 383, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 151 ЖК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 18 640,00 грн. (вісімнадцять тисяч шістсот сорок гривень 00 копійок) збитків, які були завдані внаслідок затоплення квартири, 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди, 8000 (вісім тисяч) грн. 00 коп. витрат, пов`язаних із проведенням будівельно-технічної експертизи та 1500,00 грн. витрат за надання правової допомоги.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскільки в судовому засіданні оголошено (підписано) лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго-Житомир", юридична адреса: м. Житомир, вул. Юрія Вороного, 18.

Повний текст рішення складено 30.05.2025.

Головуючий суддя Ю. І. Драч