№ 2/183/2512/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Аніськової А.В.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Перша новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Перша новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в якому просила:

- визнати за нею право власності на частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,9 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за нею право власності частку вказаного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,9 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу.

Відповідач по справі - ОСОБА_2 є рідним братом позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батько ОСОБА_3 помер, актовий запис про смерть № 147 від 08.02.2006 року, свідоцтво видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.

Після смерті батька відкрилась спадщина за житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 19.06.1970 р.н. та довідкою КП «Новомосковське МБТІ» ДОР на підтвердження реєстрації права власності № 2174 від 24.10.2023 року.

З заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого звернулась позивач та її брат ОСОБА_2 . Мати відмовилася від прийняття належної їй частки спадщини на їх користь. Спадкова справа на той час заводилась нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О.М. за № 338/2006, але ні позивач, ні відповідач не отримували свої свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька.

Свідоцтво про право власності на частку, матір позивача - ОСОБА_4 , не отримувала, але позивач наполягає на тому, що згідно ст. 368 ЦК України, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу й майно набуте в результаті спільної праці та спільні грошові кошти членів сім`ї є спільною сумісною власністю.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача та відповідача ОСОБА_4 , актовий запис про смерть № 1818 від 03.10.2023 року, свідоцтво видане Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса).

Після смерті матері відкрилася спадщина на частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,9 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., яке складається з: житлового будинку - А1, прибудова а2, літньої кухні Б, погріб під Б пг, вхід в погріб В, вбиральня Г, гараж Д, оглядова яма о/я, сарай Е, сарай Ж, літній душ 3, споруди, огорожі, замощення - № 1,2, 5-10,1 відповідно до проведеної інвентаризації ФОП ОСОБА_5 13.10.2023 року, згідно Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою КМУ № 488 від 12.05.2023 року.

Позивач у встановлений законодавством строк, звернулася до Першої новомосковської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадини за законом після смерті матері, і на підставі поданої нею заяви було заведено спадкову справу № 18/2024. Крім неї з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ніхто не звертався. Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , надіслав на адресу Першої новомосковської нотаріальної контори заяву про відмову про прийняття спадщини у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 , але коли позивач звернулась з заявою про видачу свідоцтва про спадщину, постаново нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Тому, беручи все вище зазначене, позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.

Ухвалою суду від 06 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та за клопотанням представника позивача про витребування доказів, зобов`язано Першу державну новомосковську нотаріальну контору Дніпропетровської області надати копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32).

28 січня 2025 року надійшли копії витребуваних спадкових справ № 35/2014 та інформаційні довідки зі Спадкових реєстру.

Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року закінчено підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті

Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, представник позивача звернулась до суду із заявою про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити (а.с. 57).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлена своєчасно, належним чином, в порядку, встановленому ч. 10 ст. 130 ЦПК України та ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з огляду на зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території України.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Мусаєва Ю.В. подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с. 58).

Представник Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не з`явились, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, просили розглядати справу у їх відсутність.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

На підставі ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25 вересня 1973 року (зворот а.с. 6) та свідоцтвом про укладення шлюбу з ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 від 22 грудня 1995 року (а.с. 8).

Відповідач по справі ОСОБА_2 є рідним братом позивача, що підтверджується свідоцтвом про народженням серії НОМЕР_3 від 17 травня 1963 року, де як і у позивачки, зазначені батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батько ОСОБА_3 помер, актовий запис про смерть № 147 від 08.02.2006 року, свідоцтво видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.9).

Після смерті батька позивача відкрилась спадщина за житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності спадкодавця на спадкове майно підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 19.06.1970 р.н. та довідкою КП «Новомосковське МБТІ» ДОР на підтвердження реєстрації права власності № 2174 від 24.10.2023 року (а.с.11-12).

Спадкова справа на той час заводилась нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Шевченко О.М. за № 338/2006, але ні позивач, ні відповідач не отримували свої свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька (а.с.37-40).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача та відповідача ОСОБА_4 , актовий запис про смерть № 1818 від 03.10.2023 року, свідоцтво видане Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса) (а.с 10).

Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,9 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м., яке складається з: житлового будинку - А1, прибудова а2, літньої кухні Б, погріб під Б пг, вхід в погріб В, вбиральня Г, гараж Д, оглядова яма о/я, сарай Е, сарай Ж, літній душ 3, споруди, огорожі, замощення - № 1,2, 5-10,1 відповідно до проведеної інвентаризації ФОП ОСОБА_5 13.10.2023 року, згідно Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою КМУ № 488 від 12.05.2023 року (а.с.13-18).

Позивач у встановлений законодавством строк, звернулася до Першої новомосковської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадини за законом після смерті матері, і на підставі поданої нею заяви було заведено спадкову справу № 18/2024. Крім неї з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ніхто не звертався.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , надіслав на адресу Першої новомосковської нотаріальної контори заяву про відмову про прийняття спадщини у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 , але коли позивач звернулась з заявою про видачу свідоцтва про спадщину, постаново нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскільки ще є спадкоємець брат позивача ОСОБА_2 (а.с. 24).

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.

Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. ст.1261, 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Статтею 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, судом встановлено що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , належав на праві власності ОСОБА_3 , відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 19.06.1970 р.н. та довідкою КП «Новомосковське МБТІ» ДОР на підтвердження реєстрації права власності № 2174 від 24.10.2023 року.

Після смерті батька відкрилась спадщина за житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , але мати позивача відмовилась від прийняття спадщини на користь своїх дітей.

Спадкоємцями за законом, після смерті батька та матері є позивач та відповідач ОСОБА_2 , який відмовився від спадщини та через представника відповідача надав заяву до суду про визнання позовних вимог позивача, тобто про визнання права власності на домоволодіння за сестрою ОСОБА_1 .

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , - підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Перша новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на частку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,9 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на частку вказаного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,9 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа Перша новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, , місце знаходження: 51200, Дніпропетровська область, м. Самар, вул. Гетьманська, б.22.

Суддя О.В.Сорока.