Справа № 167/1135/24 Головуючий у 1 інстанції: Гармай І. Т.
Провадження № 22-ц/802/625/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секрета судового засідання Трикош Н. І.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на додаткове рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 04 листопада 2024 року звернулася в суд з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рожищенським районним судом Волинської області здійснюється розгляд кримінального провадження № 0000444 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України в якому позивач ОСОБА_1 є потерпілою. Зазначає, що відповідно до обставин, встановлених органом досудового розслідування, 17 вересня 2022 року ОСОБА_3 рухаючись по автомобільній дорозі в м. Рожище по вул. Незалежності транспортним засобом марки «Mitsubishi Colt», н. з. НОМЕР_1 , здійснюючи розворот ліворуч не надала переваги в русі та допустила зіткнення із транспортним засобом мотоциклом марки «VOGE», яким керувала позивач ОСОБА_1 , внаслідок дорожньо-транспорної пригоди остання отримала тілесні ушкодження. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 06 вересня 2024 року прийнято до розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 89 661,63 грн, моральної шкоди в розмірі 200 000 грн, витрат, пов`язаних із залученням експерта, в розмірі 6500 грн та витрат на правничу допомогу. З метою виконання рішення суду позивач ОСОБА_1 подала заяву про вжиття заходів забезпечення цивільного позову та в подальшому ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 27 серпня 2024 року було накладено арешт на майно обвинуваченої ОСОБА_3 , а саме на автомобіль марки «Mitsubishi Colt», н. з. НОМЕР_1 , з забороною його відчуження. У ході подальших судових засідань вона дізналася, що ОСОБА_3 в день винесення ухвали суду про накладення арешту на автомобіль відчужила його своїй матері ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу. Вказала, що вважає недоцільним купівлю автомобіля ОСОБА_4 , оскільки у неї відсутнє посвідчення водія, яке надає їй право керування транспортним засобом. Не зважаючи на перереєстрацію автомобіля на ім`я ОСОБА_4 , фактичне користування транспортним засобом здійснює ОСОБА_3 . Остання як обвинувачена в кримінальному провадженні, укладаючи 27 серпня 2024 року договір купівлі-продажу з ОСОБА_4 через електронний портал «Дія», здійснюючи перереєстрацію транспортного засобу «Mitsubishi Colt», н. з. НОМЕР_1 , 2005 р. в., діяла недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки вказаний договір вчинений з метою уникнення відповідальності ОСОБА_3 за рахунок цього майна. Зазначає, що після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого вона може відповідати за своїми зобов`язаннями перед потерпілою. Вважає, що спірний договір є фіктивним, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених цим договором правових наслідків і є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу України. Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу № 3245/2024/4845596 від 27 серпня 2024 року транспортного засобу марки «Mitsubishi Colt», н. з. НОМЕР_1 , 2005 р. в., н. к. НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та стягнути судові витрати по сплаті судового збору та за надання правової допомоги.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 05 березня 2025 року позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 3245/2024/4845596 від 27 серпня 2024 року транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «Colt», н. з. НОМЕР_1 , 2005 р. в., н. к. НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 605,60 грн судового збору з кожного.

Додатковим рішенням від 24 березня 2025 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Карпюк Л. В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат понесених на професійну правничу допомогу стороною позивача у зв`язку із розглядом цієї цивільної справи відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вищевказане додаткове рішення суду. Вказала, що під час розгляду справи вона понесла судові витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. У позовній заяві зазначала про ці витрати та вказувала, що докази їх розміру будуть надані додатково. Після ухвалення 05 березня 2025 року рішення в цій справі, представник позивача своєчасно звернулася до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 23 600 грн. До заяви були додані необхідні докази понесених витрат. Суд фактично відмовив у відшкодуванні витрат на адвоката, остаточно поклавши їх на неї (позивача), незважаючи на те, що основний спір було вирішено на його користь. Відповідачі у запереченнях стверджували про надмірність витрат на правничу допомогу, однак не надали жодних належних доказів на підтвердження цієї позиції. Додаткове рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм процесуального права. Суд проігнорував належним чином підтверджені доказами її витрати а на правничу допомогу та відступив від критеріїв співмірності та розумності розміру таких витрат, фактично переклав тягар доведення надмірності заявлених витрат з відповідачів на неї (позивача), що суперечить принципам змагальності. Висновок суду першої інстанції щодо дати підписання договору про надання правничої допомоги та акта виконаних робіт вважає помилковим, оскільки він ґрунтується лише на усних поясненнях позивача, який не має юридичної освіти та не є фахівцем у питаннях оформлення юридичних документів. Вказує, що вона могла заплутатися у датах підписання та складання документів, що є цілком зрозумілим для людини, яка не має досвіду у юридичних процедурах. У суду першої інстанції не було жодних законних підстав відмовляти позивачу у компенсації витрат на правничу допомогу. Розмір гонорару відповідає складності та обсягу роботи, виконаної адвокатом, і є обґрунтованим та пропорційним отриманому результату у справі. Просила скасувати додаткове рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року в цій цивільній справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та її пердставник підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній викладених.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області 05 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 3245/2024/4845596 від 27 серпня 2024 року транспортного засобу марки «Mitsubishi» моделі «Colt», н. з. НОМЕР_1 , 2005 р. в., н. к. НОМЕР_2 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 605,60 грн судового збору з кожного.

В судових дебатах в судовому засіданні 05 березня 2025 року представник позивача Карпюк Л. В. заявила про те, що нею буде подано заяву про відшкодування судових витрат понесених позивачем за надання професійної правничої допомоги з відповідними доказами протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

07 березня 2025 року представник позивача Карпюк Л. В. через підсистему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення в якому просила стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23600 грн. До заяви приєднано докази щодо розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу: договір про надання правової допомоги № б/н від 22 вересня 2024 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Карпюк Л. В., копію акта виконаних робіт від 06 березня 2025 року, копію ордеру на надання правничої допомоги серії АС № 1118769 від 22 вересня 2025 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 840 від 22 липня 2016 року.

17 березня 2025 року представник відповідачів Кондратюком В. В. через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу в яких зазначаив, що вказана в акті виконаних робіт вартість послуг з надання правничої допомоги в розмірі 23600 грн є завищеною та вчинення таких дій не потребувало затрат часу зазначеного в акті. Витрати на прибуття адвоката до суду є неекономними та не підтверджені жодними доказами. Вказав, що підготовка запитів, позовної заяви та розгляд даної справи судом для кваліфікованих юристів, яким є представник позивача не складало великої складності, спір не викликав публічного резонансу з боку органів державної, місцевої влади або засобів масової інформації, відсутні прояви публічного інтересу до справи. Крім того зазначив, що розгляд справи не вимагав застосування великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які б підлягали дослідженню адвокатом і застосуванню при розгляді справи. Вказав, що позивачем не надано доказів про оплату послуг адвоката, оскільки акт виконаних робіт не є розрахунковим документом і не свідчить про сплату позивачкою адвокатові конкретно визначеної суми грошових коштів. За наведених обставин, просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про постановлення додаткового рішення. У випадку постановлення додаткового рішення просив заяву ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

21 березня 2025 року представник позивача Карпюк Л. В. через підсистему «Електронний суд» подала заяву в якій зазначила, що 06 березня 2025 року до суду був надісланий примірник договору про надання правової допомоги № б/н від 22 вересня 2024 року при складанні якого була допущена технічна помилка, зокрема у розділі «адреси та реквізити сторін» замість даних ОСОБА_1 було помилково вказано відомості іншої особи. Просила долучити до матеріалів справи правильний примірник договору про надання правової допомоги № б/н від 22 вересня 2024 року, який підтверджує викладені в заяві про стягнення судових витрат обставини.

Також представник позивача подала заперечення на клопотання представника відповідачів у якому зазначила, що заявлені судові витрати понесені на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими та обгрунтованими. Акт виконаних робіт від 06 березня 2025 року наявний у матеріалах справи містить детальний перелік наданих адвокатом послуг, їх тривалість та відповідну вартість. Усі виконанні дії були необхідними для належного представництва інтересів позивача в суді, що підтверджується як обсягом виконаної роботи так і її результатом. Сума витрат є співмірною з урахуванням фактичного часу, витраченого на виконання відповідних робіт та позитивного результату у справі. Просила відмовити представнику відповідачів ОСОБА_5 в задоволенні клопотань та задовольнити заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат.

Частинами першою та третьою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою третьою статті 134 ЦПк України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами

Статтею 141 ЦПК України врегульовано порядок розподілу судових витрат. Так, за частинами першою, другою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач у позовній заяві не зазначила розміру витрат на професійну правничу допомогу, який вона очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи в суді прешої інстанції, при цьому вказала, що детальний розрахунок та перелік робіт буде наданий суду до закінчення судових дебатів. Позивачем не було подано до суду першої інстанції до закінчення судових дебатів детального розрахунку витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги, ні переліку виконаних робіт. До позову також не було приєднано копії договору про надання правичної допомоги, додатку до такого договору (додаткової угоди) у яких би містилися умови щодо вартості та порядку оплати правничих послуг представника Карпюк Л. В. До позову, в супереч вимогам частини першої статті 134 ЦПК України, також не придано попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат позивача на професійну правнчиу допомогу. Тому у суду першої інстанції було право відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанова Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 725/42/21-ц).

У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2023 року в справі № 686/31892/19 зазначено, що «…склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення…».

Разом із позовною заявою до матеріалів справи позивачем було приєднано ордер на надання правничої допомоги серії АС № 1113390 від 22 жовтня 2024 року, виданий адвокатом Карпюк Л. В. позивачу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 22 жовтня 2024 року. Такий документ є достатнім для підтвердження повноважень представника позивача адвоката Карпюк Л. В. в суді (пункт 2 частини четвертої статті 62 ЦПК України), однак самостійно не заміняє договір про надання правничої допомоги, на підставі якого його видано. До заяви про стягнення судових витрат приєднано копію договору про надання правової допомоги № б/н від 22 вересня 2024 року, укладеного з ОСОБА_1 .

Такий договір не може вважатися договором, на підставі якого ОСОБА_1 надавалася професійна правнича допомога та здійснювалося представництво в суді в цій справі за ордером АС № 1113390 від 22 жовтня 2024 року, оскільки в оредері зазначений договір від 22 жовтня 2024 року.

Колегія суддів відхиляє твердження представника позивача про те, що в договорі містилися помилки, допущені помічником адвоката при складанні договору, оскільки сторонами договору є виключно адвокат та клієнт, які, підписуючи договір погоджуються з усім відображеним у ньому змістом. У договорі від 22 вересня 2024 року, зокрема, містилися відомості, які ідентифікують особу, з якою такий договір був укладений, а саме в розділі 8 договору зазначено, що клієнтом за цим договором є ОСОБА_6 , а не ОСОБА_1 . При цьому дата договору 22 вересня 2024 року навіть після подання договору в новій редакції разом із заявою від 21 березня 2025 року залишається незмінною та не відповідає даті, вказаній в ордері.

Крім того, до заяви про стягнення судових витрат, відповідно до пункту 4.1 договору, на який посилається представник позивача, не приєднано доказів внесення клієнтом (позивачем) плати за надані адвокатом правничі послуги готівкою або по перерахунку у момент підписання сторонами акту виконаних робіт.

Суд першої інстанції, з урахуванням вищенаведеного та заяв відповідачів про зменшення судових витрат або відмову в задоволенні заяви про постановлення додаткового рішення, правильно відмовив у стягненні в користь позивача судових притат на професійну правнчиу допомогу.

Додаткове рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального прав, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення. Додаткове рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 24 березня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді