ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/506/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого Гірського Б.О.

суддів Хоми М.В., Костіва О.З.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/21881/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Нюня Олександр Ігорович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року (ухвалене суддею Дзюбичем В.Л., дату складення повного тексту судового рішення не зазначено) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС до ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Страхова група ТАС про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2024 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія АРКС (далі ПАТ "СК "АРКС") звернулося до суду із вказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначали, що 18.09.2023 року о 08 год. 30 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом «Citroen», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

На момент ДТП між ПАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №64261а2т від 13.09.2022.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП, власника автомобіля «Citroen», номерний знак НОМЕР_2 була застрахована згідно полісу №ЕР/214136433 в АТ «СГ «ТАС».

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX3842092 від 28.09.2023 року та умов договору страхування №64261а2т від 13.09.2022 року, розмір страхового відшкодування склав 108 279, 86 грн., яке ПАТ «CK «АРКС» було сплачено станції технічного обслуговування за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 .

В подальшому позивач звернувся до Акціонерного товариства Страхова група ТАС (далі АТ СГ «ТАС») із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі якої останнім було здійснено на користь позивача - ПАТ «СК «АРКС» виплату страхового відшкодування, однак лише в розмірі 72 392, 83 грн., з посиланням на застосування АТ СГ «ТАС» коефіцієнту фізичного зносу до складових запчастин, що підлягали заміні.

За таких обставин вважали, що оскільки розмір невідшкодованих збитків становить 35 887, 03 грн., тому вони підлягають стягненню з особи, яка завдала цих збитків.

На підставі наведеного, просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 35 887, 03 грн. завданої шкоди в результаті ДТП.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ПАТ «CK «АРКС» 35 887 грн. 03 коп. грошового відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 3 028 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Нюня О.І. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Звертає увагу на те, що оскільки позивачу завдано майнової шкоди на суму 108 279, 86 грн., з яких виплачено АТ СГ ТАС лише 72 392,83 грн. (при ліміті відшкодування заподіяної майну шкоди - 160 000 грн. згідно полісу №214136433 у АТ СГ ТАС), тому вважає, що вимоги про стягнення різниці між нарахованою сумою збитків та виплаченою, яка становить 35 887,03 грн. і не перевищує суми ліміту, не можуть ставитися до відповідача ОСОБА_1 .

Вказує на те, що коефіцієнт фізичного зносу 0,5769 не було розраховано експертом АТ СГ «ТАС», а їх представником, в той же час власного розрахунку/звіту про оцінку/висновку про вартість завданих збитків проведено не було, тобто представник третьої особи провів свій довільний розрахунок по вартості, яка визначена Актом огляду транспортного засобу від 19.09.2023 року, ремонтною калькуляцією № 1.003.23.0 від 20.09.2023р., Страховим актом № АRX3842092 від 28.09.2023 року, розрахунку страхового відшкодування представниками позивача, при цьому дані документи не були оскаржені, власних розрахунків/огляду ТЗ третя особа не провела й вибірково сплатила частину завданого збитку.

Зазначає, що категорично незгідний з такими діями третьої особи, оскільки станом на вересень 2023 року відповідач проходив військову службу за мобілізацією в лавах ЗСУ, на огляд авто його не викликали, акту огляду чи ремонтної калькуляції йому не пред`являли та не погоджували з ним, тобто він об`єктивно не міг запобігти порушенню своїх прав в майбутньому.

Від представника позивача ПАТ «CK «АРКС» - Волчек Н.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначають, що при розрахунку розміру страхового відшкодування позивач не зобов`язаний замовляти незалежну експертну оцінку, оскільки вартість ремонту визначається позивачем не на підставі виключно висновку експерта. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати (зазначеної позиції дотримується і Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у Постанові від 15.04.2015 р. у справі № 910/7163/14).

Звертає увагу на те, що АТ СГ «ТАС» було розраховано коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,5769 та застосовано коефіцієнт фізичного зносу до вартості замінюваних матеріалів, зазначених в рахунку № 53, який підтверджує реально понесені витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, а детальний розрахунок виплаченого страхового відшкодування наведений у листі АТ СГ «ТАС» вих. № 789 від 30.04.24 року з додатком.

Зазначає, що ТЗ Volkswagen (д.р.н. НОМЕР_1 ) неодноразово відновлювався ремонтом до зазначеної страхової події про що свідчить витяг з системи " AudaHistory", яка дає інформацію про загальну вартість ремонту транспортного засобу, отже є підстави для застосування коефіцієнту фізичного зносу.

Вказує на те, що у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15, Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 201/1431/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17, від 20 березня 2019 року у справі № 199/6667/15-ц, зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) за договором майнового страхування транспортного засобу.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

В силу положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.10.2023 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до постанови суду, 18 вересня 2023 року о 08.30 год. на перехресті нерівнозначних доріг вул. 15-го Квітня вул. С. Бандери в м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Citroen Jumpy д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі не дав дорогу автомобілю Volkswagen Toureg д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався по головній дорозі під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого відбулося зіткнення. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 18.09.2023, є встановленим та не підлягає доказуванню.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Citroen номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в AT СГ «ТАС» згідно полісу № ЕР/214136433, що підтверджується відповіддю від НПУ № 520967 про ДТП та роздруківкою з бази МТСБУ щодо полісу ЕР/214136433). Полісом № ЕР/214136433 встановлений ліміт відповідальності AT СГ «ТАС» в розмірі 160 000,00 грн., франшиза -1 600,00 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є власником автомобіля Volkswagen Toureg реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «СК «АРКС» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Все включено» за №64261а2т від 13.09.2022 року, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Volkswagen Toureg реєстраційний номер НОМЕР_1 .

18.09.2023 року ОСОБА_2 , як власник транспортного засобу марки Volkswagen Toureg реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахованого за договором страхування №64261а2т від 13.09.2022, звернувся до АТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.

19.09.2023 року був оглянутий автомобіль марки Volkswagen Toureg реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що складено Акт огляду транспортного засобу від 19.09.2023 року, в якому вказаний характер пошкоджень транспортного засобу. В самому акті зазначено, що акт огляду т/з є тільки описом пошкоджень для подальшого складання калькуляції відновлювального ремонту.

Згідно ремонтної калькуляції № 1.003.23.0 від 20.09.2023 вартість ремонту транспортного засобу марки Volkswagen Toureg реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ПДВ складає 108279,86 грн.

Отже, відповідно до Страхового акту № АRX3842092 від 28.09.2023 року, розрахунку страхового відшкодування, ремонтної калькуляції № 1.003.23.0 від 20.09.2023 року, копії рахунку на оплату № 53 від 20.09.2023 та умов договору добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Все включено» №64261а2т від 13.09.2022 року, розмір страхового відшкодування склав 108 279, 86 грн.

Вказану суму, а саме 108 279, 86 грн., як страхове відшкодування, АТ «СК «АРКС» сплатило ТОВ «Джерман Авто-Тернопіль» за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Toureg реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_2 згідно платіжного доручення № 1003989 від 02.10.2023 року.

Як вбачається з повідомлення ПАТ "Страхова група "ТАС", яке адресоване АТ "СК "АРКС", ПАТ "Страхова група "ТАС", розглянувши документи стосовно ДТП, що мала місце 18.09.2023 року за участю автомобіля марки Volkswagen Toureg д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки Citroen Jumpy д.н.з. НОМЕР_2 , повідомила, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Toureg д.н.з. НОМЕР_1 згідно заяви ПАТ «СК «АРКС» від 22.11.2023 №10444/18/ЦВ та Рахунку №53 від 20.09.2023 ТЗОВ «Джерман Авто-Тернопіль», становить 108 279,86 грн., у тому числі: вартість замінений складових 59433,23 грн; вартість робіт 14 534,92 грн; вартість метеріалів 34311,71 грн. Коефіцієнт зносу замінених складових, згідно пп. «б» п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів становить 0,5769, що дорівнює 34 287, 03 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування: 108279,86 грн 34 287, 03 грн 1600 грн = 72 392, 83 грн. На підставі викладеного, належна АТ "СК "АРКС" сума страхового відшкодування була визначена в розмірі 72 392, 83 грн та перерахована на реквізити, вказані в регресній вимозі.

Згідно із платіжною інструкцією № 9974 від 11.12.2023, АТ "СГ "ТАС" (приватне) перерахувало на користь АТ "СК "АРКС" страхове відшкодування за договором №ЕР214136433 від 14.04.2023, т/з Volkswagen Toureg д.н.з. НОМЕР_1 , регресний платіж за претензією №10444/18/ЦВ від 22.11.2023 з ПДВ, у розмірі 72 392, 83 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно зі статтею 999 ЦК України Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1961-IV).

У статті 9 Закону №1961-IV передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону №1961-IV).

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту(пункт 12.1. статті 12 Закону №1961-IV).

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону №1961-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказано, що:

«68. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

70. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

74. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічний правовий висновок зроблено також у постановах Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 та від 12 липня 2023 року у справі №591/1861/22.

Так, позовні вимоги обґрунтовувались тим, що ПАТ "СГ "ТАС" при визначенні розміру страхового відшкодування застосувало коефіцієнт фізичного зносу автомобіля марки Volkswagen Toureg д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 0,5769, у зв`язку з чим виплатило страхове відшкодування в розмірі 72 392, 83 гривень, хоча АТ "СК "АРКС" здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в сумі матеріальної шкоди в розмірі 108 279,86 грн, тобто в розмірі фактичних понесених витрат на ремонт автомобіля, а відтак позивач стверджував, що у нього виникло право вимоги до відповідача на суму 35 887, 03 грн (108 279,86 грн 72 392,83 грн).

Суд першої інстанції вважав, що оскільки АТ СГ «ТАС» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0.5769 (що дорівнює 34 287,03 грн.) до складових, що підлягають заміні та сплачено 72 392,83 грн. (108 279,86 грн. 34 287,03 грн. (коефіцієнт фізичного зносу) 1 600 грн. (франшиза)), а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 35 887,03 грн. - різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20).

Розрахунок коефіцієнту зносу деталей транспортного засобу здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395) (далі - Методика).

Згідно пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з пунктом 1.6 Методики фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Як визначено пунктом 3.9 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.

Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

При цьому відповідно до розділу VIII Методики щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Водночас відповідно до пунктів 7.38, 7.39 Методики значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, у разі, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Так, позивач звертав увагу (зокрема у відзиві на апеляційну скаргу) на те, що транспортний засіб «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 неодноразово піддавався ремонту до ДТП, яка мала місце 18.09.2023 року, що підтверджується звітом «Audahistory», а тому стверджував, що ПАТ "Страхова група "ТАС" вірно здійснений розрахунок коефіцієнта фізичного зносу досліджуваного КТЗ (а.с. 37, 38-41).

Згідно з п. 59 Додатку 6 до Методики у перелік рекомендованих комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням входять комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва «Audatex M21», «Audatex M95», «AudaShare» - Німеччина.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки звіту «Audahistory» та залишив поза увагою те, що даний доказ не підтверджує фактичне проведення ремонтних робіт складових частин кузова «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки за допомогою цієї програми проводиться розрахунок вартості ремонту та технічного обслуговування на той чи інший автомобіль, однак не підтверджується дійсне проведення ремонтних робіт транспортного засобу, які мали місце до ДТП, що відбулось 18.09.2023 року.

Водночас матеріали справи не містять інших доказів щодо фактичного ремонту вищевказаного транспортного засобу до ДТП, яка мала місце 18.09.2023 року, зокрема звітів з комп`ютерних програм, передбачених п. 59 Додатку 6 Методики, тощо.

Згідно з пунктом 7.38 Методики коефіцієнт фізичного зносу визначається, виходячи зі строку експлуатації транспортного засобу. Так, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Винятками стосовно використання зазначених вимог, якщо складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини))(пункт 7.39 (б) Методики).

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 є 2019 року випуску, відтак строк експлуатації вказаного транспортного засобу станом на дату ДТП не перевищував 7 років, у зв`язку із чим колегія суддів критично оцінює наявний у матеріалах справи розрахунок коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки за встановлених фактичних обставин даної справи застосуванню підлягає коефіцієнт фізичного зносу, що дорівнює нулю.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що ПАТ "СК "АРКС" виплатило власнику пошкодженого автомобіля «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 страхове відшкодування за вирахуванням франшизи, відповідно і ПАТ СГ «ТАС» в порядку регресу здійснило виплату на користь ПАТ "СК "АРКС" страхову суму згідно полісом ЕР214136433 від 14.04.2023 року, з вирахуванням 1 600 грн. франшизи.

Оскільки франшиза не входить до суми страхового відшкодування, яку виплачує страховик потерпілого за договором майнового страхування, тому у спірних правовідносинах за вимогою такого страховика до особи, відповідальної за завдані збитки, вона не може стягуватись на користь страховика (такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02.04.2025 року у справі 369/15321/20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказано, що «покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

З урахуванням вищенаведеного та встановлених фактичних обставин даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ПАТ СК АРКС до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх недоведеністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС до ОСОБА_1 , третя особа Акціонерне товариство Страхова група ТАС про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС (адреса: вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 4 542 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 травня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Костів О.З.