Справа № 195/2192/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

21.05.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., за участю секретаря судового засідання Левкович Н.М., представника позивача, адвоката Кок Ю.І.,?представника відповідача у справі, адвоката Полякова О.О., (в режимі ВКЗ), представника третьої особи Бірзул Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Томаківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Кок Юлія Іванівна, до ОСОБА_2 , про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, -

В С Т А Н О В И В:

позивач у справі, ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Кок Юлію Іванівну звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить суд, зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спосіб участі його у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступним чином:

- шляхом надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , систематичних побачень з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в часи його звільнювальних та відпустки з військової служби з 09:00 до 20:00 години за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності матері дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом відвідування навчальних, спортивних, розважальних та розвиваючих закладів за попередньою домовленістю між батьками та з урахуванням стану здоров`я дітей, бажання, інтересів та потреб дітей;

- спілкуватися з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за допомогою засобів мобільного зв`язку за попередньою домовленістю між батьками та з урахуванням стану здоров`я дітей, бажання, інтересів та потреб дітей.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганця Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Матір`ю ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є ОСОБА_2 .

15 червня 2019 року позивач з відповідачкою уклали шлюб.

11.10.2023 року Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області у справі №195/1439/23 шлюб між сторонами у справі розірвано.

Після розірвання шлюбу їхні малолітні діти проживали разом з відповідачкою за адресою: АДРЕСА_2 .

Весь цей час позивач, як батько дітей, намагається підтримувати зв`язок із дітьми, приймати участь у їх вихованні, утриманні, розвитку їх здібностей та забезпечувати їх всім необхідним для нормального розвитку.

Після розлучення зі сторони відповідачки та осіб, які проживають разом із їхніми дітьми, почалися створюватися штучні перешкоди в його побаченні з дітьми.

У зв`язку з перебуванням позивача на військовій службі, він не має можливості систематично особисто спілкуватися з дітьми, тож під час звільнень попередньо намагався домовитися з колишньою дружиною про можливість взяти дітей за своїм місцем проживання, але неодноразово відповідачка відмовляла у спілкуванні, посилаючись на різні обставини.

Всі намагання позивача нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводить лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому, не бажає присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися та бачитись із дітьми.

Його права як батька сьогодні є порушеними відповідачкою. Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом позивач звернувся до Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області, який Рішенням від 12.12.2023 року №286 "Про визначення способу участі громадянина ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 " призначено зустрічі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з його малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в денний час доби на території проживання батька за попередньою домовленістю між батьками та враховуючи стан здоров`я дітей.

Фактично відповідачка ігнорує рішення Виконавчого комітету та продовжує чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з їхніми спільними малолітніми дітьми та взятті участі у їх вихованні.

ОСОБА_1 , повідомляв своїми заявами до відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що відповідачка ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні з їхніми спільними малолітніми дітьми (заява зареєстрована до ЄО № 1652 від 20.03.2024 року та ЄО № 1664 від 22.03.2024 року), що підтверджується довідкою № 4698 від 16.04.2024 року виданою відділенням поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Таким чином, ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, ігноруючи тим самим як рішення виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області № 286 від 12.12.2023 року, так і його права щодо їхніх з відповідачкою дітей, такі перешкоди негативно впливають на розвиток їхніх дітей, як фізичний так і духовний, що є неприпустимим, через що позивач змушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 25 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання в справі.

18.03.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до якого просить суд, у задоволенні вимог позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Кок Юлія Іванівна, до ОСОБА_2 , про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, відмовити у повному обсязі. Мотивуючи відзив представник зазначив, що доводи позивача є повністю необґрунтованими та такими, що заслугою критичної оцінки, так як жодних спроб стосовно питання участі у вихованні дітей останнім не були здійснені, окрім погроз матері та вчинення над нею психологічного, фізичного насилля.

Батько ніколи не проявляв активного бажання спілкуватися з дітьми, не надавав необхідної їм підтримки у важливих життєвих ситуаціях та не виявляв зацікавленості їхньому здоров`ї та розвитку.

Мати з моменту народження дітей не чинила перешкод в участі батька у вихованні дітей, в свою чергу позивач не проявляв бажання брати участь у їх вихованні, бачити та спілкуватись з ними. Усе викладене в позові є маніпулятивним та особистим бажанням ускладнити життя матері ОСОБА_5 . Обґрунтованих доказів на підтвердження наявності у перешкоджанні відповідачем у спілкуванні з дітьми не було надано.

Окрім того, зустрічі з батьком для дітей можуть бути небезпечними, так як він на постійній основі зловживає алкогольними напоями та вчиняє насильство над матір`ю, що може становити небезпеку для життя та здоров`я дітей.

Спілкування дітей із батьком, який не забезпечує безпечне середовище, становить загрозу їхньому фізичному за психічному здоров`ю.

Враховуючи наведене, відповідачка вважає, що такі зустрічі негативно вплинуть на психіку дітей та можуть спричинити психологічну травму для дітей, особливо в такому вразливому віці.

Запропонований графік побачень не відповідає інтересам малолітніх дітей, оскільки передбачає їх перебування в іншому місті протягом тривалого часу (з 09:00 до 20:00), що може негативно вплинути на їхній психологічний та емоційний стан, особливо з врахуванням їхнього віку (5 та 3 роки).

Діти мають дуже малий вік та потребують стабільного емоційного зв`язку з матір`ю, яка виконує основні батьківські функції. Відсутність матері під час довготривалих зустрічей з батьком, може негативно позначитися на їхньому психологічному стані.

Батько не має достатнього досвіду та навичок догляду за дітьми такого віку, що може призвести до неналежного виконання батьківських обов`язків, тим паче він не продемонстрував реальної зацікавленості у вихованні дітей, а лише формально звернувся до суду.

Ухвалою суду 16 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми та не дозволяє йому приймати участь у їхньому вихованні. Відповідач по справі не виконує рішення виконавчого комітету?від 12.12.2023 року №286, яким визначено спосіб участі батька у вихованні дітей. Тому він змушений звернутись до суду з даним позовом.

Окрім того, представник позивача зазначила, що їхні відносини з відповідачем та його особисте життя жодним чином не стосується та не відображається на взаємовідносинах з дітьми, оскільки він, як свідомий громадянин, розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дітей, а як людина, яка має почуття, має бажання виховувати дітей, спілкуватися з ними, віддаючи тепло і батьківську любов. У зв`язку з чим просить заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, з підстав викладених у відзиві. В задоволенні? ? позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради Бірзул Т.В. в судовому засіданні зазначила, що громадянин ОСОБА_1 звертався до Виконавчого комітету Томаківської селищної ради з питанням щодо визначення способу його участі у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі чого було прийнято рішення, відповідно до якого позивачу визначили часи спілкування з його дітьми. На момент надання часів спілкування, відповідачка ОСОБА_2 не перешкоджала позивачу у спілкуванні з дітьми. Вирішення спору по суті представник третьої особи поклалась на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши пояснення учасників судового провадження, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 6 ч.1 ст.3Цивільного КодексуУкраїни передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1995 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15Закону України«Про охоронудитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Статтею 141Сімейного кодексуУкраїни визначено, що мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

Суд, зазначає, що батько, який проживає окремо від своїх дітей, очевидно має право на спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей. Відновлення та сталість відносин та емоційного контакту малолітніх/неповнолітніх дітей з їх батьком повинно переважати бажання чи наміри інших осіб обмежити дітей від спілкування з батьком.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

У рішенні від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України», заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року в справі «Johansen v. Norway»).

Закон України від 26 квітня 2001 року № 2402-III«Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402-III) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону № 2402-III).

У статті 15 Закону № 2402-III зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

У статті 51 Конституції України, частинах другій, третій статті 5 Сімейного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Правосуддя у справах про контакт одного з батьків з дитиною супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність вирішення спору у цій категорії справ є часто нетривалою, потребує відповідної корекції з урахуванням обставин, які змінюються.

У постанові від 27 квітня 2022 року (справа №243/4812/20) Верховний Суд наголошує на тому, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, потрібно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд першочергово має враховувати інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Звертаючись до суду із позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні малолітніх дітей та вільному спілкуванні, позивач посилається, зокрема, на те, що на даний момент він перебуває на військовій службі, тому не має можливості систематично особисто спілкуватися з дітьми, тож під час звільнень попередньо намагається домовитися з колишньою дружиною про можливість взяти дітей за своїм місцем проживання, але неодноразово відповідачка відмовляла у спілкуванні, посилаючись на різні обставини.? ? ?

Позивач зазначає, що навіть і після розірвання шлюбу він і надалі бажає належним чином виконувати свій обов`язок у забезпеченні дітей усім необхідним, брати участь у їх вихованні та спілкуванні, віддаючи своє тепло та батьківську любов. Однак, відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дітьми, тим самим руйнуючи емоційний зв`язок дітей з батьком, порушує довірливі стосунки, які були вибудовані протягом часу, коли це спілкування відбувалось.

Судом не встановлено, що батько не відповідає вимогам, необхідним для виховання дітей, або що він коли-небудь заподіював шкоду своїм дітям, або що він становив загрозу для здоров`я та розвитку дітей, або що спілкування із батьком може порушити відповідні права дитини.

Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо участі батька у спілкуванні з дітьми, які проживають разом із матір`ю.

В судовому засіданні представник відповідача вказав, що ОСОБА_2 не чинить перешкод у спілкуванні батька з дітьми, однак суд не бере такі твердження до уваги, оскільки відсутність таких перешкод не призвели б до звернення позивача до суду за захистом свого права на спілкування з дітьми.

Оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами склались складні, напружені стосунки, які позбавляють позивача можливості спілкуватися з дітьми.

Між тим, суд зазначає, що, враховуючи місце проживання дітей з відповідачем, перебування позивача на військовій службі, конфліктна ситуація між сторонами, створила для позивача ситуацію невизначеності щодо можливості спілкування з дітьми.

Суд також звертає увагу на те, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із дітьми, судом не встановлено підстав для усунення позивача від спілкування з його дітьми, а тому суд вважає, що сторонам слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дітей та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування позивача з дітьми.

Крім того, суд з`ясував, що батько по відношенню до дітей не проявляв насильство, що також підтвердила представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради в судовому засіданні.

Відповідачка не дає дітей батькові, наполягає на тому, що він може бачитися з ними лише у її присутності. Причини, які заявляє відповідачка, полягають в тому, що раніше був випадок щодо домашнього насильства. Також відповідачка стверджує, що батько зловживає алкоголем.

Представник позивача ці обставини заперечує. З огляду на те, що у справі відсутні належні та допустимі докази зловживання алкоголем позивачем. Суд не бере до уваги ці обставини, на які посилається відповідачка, при вирішенні спору.

В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача із дітьми буде перешкоджати нормальному їх розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що їх спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дітей, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання, зокрема, батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дітей.

При вирішенні питання щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з його дітьми, суд враховує конкретні обставини справи, необхідність спілкування дітей як із батьком, так із матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дітей, перебування батька на військовій службі, суд приходить до висновку про визначення участі батька в спілкуванні з дітьми, що на думку суду буде відповідати якнайкращим інтересам дітей у даному випадку.

При визначенні такої участі батька у спілкуванні з дітьми, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дітей та принцип забезпечення найважливіших інтересів дітей, збереження зв`язків із батьком.

Суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи, суду не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми буде перешкоджати їх нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт.

Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

За змістом статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частинами першою, другою статті 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини по справі та вищезазначені вимоги закону, всебічно дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участь у їх вихованні, необхідність спілкування дітей як із батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно дійти згоди щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,76,77,78,80,81,259,263-268,273,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов? ? ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Кок Юлія Іванівна, до ОСОБА_2 , про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спосіб участі його у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступним чином:

- шляхом надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , систематичних побачень з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в часи його звільнювальних та відпустки з військової служби з 09:00 до 20:00 години за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності матері дітей, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом відвідування навчальних, спортивних, розважальних та розвиваючих закладів за попередньою домовленістю між батьками та з урахуванням стану здоров`я дітей, бажання, інтересів та потреб дітей;

- спілкуватися з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за допомогою засобів мобільного зв`язку за попередньою домовленістю між батьками та з урахуванням стану здоров`я дітей, бажання, інтересів та потреб дітей.

Сплачений у справі ОСОБА_1 судовий збір залишити в дохід держави, звільнивши від відшкодування таких витрат відповідача у справі.

Повний текст рішення складено 28.05.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: Д. М. Скрипченко