КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1177/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи

У вересні 2023 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «Акцент-Банк», позивач) звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованістьза кредитним договором в розмірі 59 674,86 грн, понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 2 684,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що 08 вересня 2021 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки з встановленим кредитним лімітом.

На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» надало відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зазначає, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-зава про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент Банк» разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та позивачем кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому, відповідач банку своєчасно кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями не повертала, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором.

Позивач вказує, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, у ОСОБА_1 станом на 04 серпня 2023 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 674,86 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 вересня 2021 року у сумі 59 674,86 грн, а також суму судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 14 травня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідачка зазначила, що суд першої інстанції розглянув справу поверхнево, без урахування всіх обставин справи, ухвалив рішення з неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зазначила, що у вересні 2021 року вона звернулася до банку з метою отримання кредитної картки з кредитним лімітом не більше 30 000,00 грн. Кредитними коштами скористалася лише один раз, 01 листопада 2021 року зняла готівку у сумі 28 000,00 грн.

20 лютого 2022 року звернулася до банку для отримання розрахунку за кредитною карткою з метою закриття кредитного договору.

Працівники банку запропонували їй зробити перерахунок та розбити суму для часткового погашення заборгованості, підписавши зміни до договору.

Апелянт відмовилася від запропонованих банком умов, оскільки мала на меті сплатити лише отримані нею 28 000,00 грн. Згоди на збільшення кредитного ліміту не надавала.

Вважає вимоги банку необґрунтованими, оскільки у розрахунку заборгованості зазначено про заборгованість за тілом кредиту у розмірі 37 425,75 грн, у тому числі 27 116,82 грн - залишок заборгованості за тілом кредиту, 10 308,93 грн - залишок заборгованості за тілом кредиту (простроченим), однак відповідно до довідки за лімітами, яка є в матеріалах справи, кредитний ліміт був встановлений в розмірі 30 000,00 грн.

ОСОБА_1 категорично заперечувала проти збільшення кредитного ліміту та не мала на меті постійно ним користуватися, оскільки взяла грошові кошти в розстрочку з фіксованою сумою і фіксованими відсотками.Визначений АТ «Акцент-Банк» розмір заборгованості є необґрунтованим і таким, що не відповідає умовам договору, оскільки обрахований поза межами дії кредитного договору.

У анкеті-заяві позичальника від 08 вересня 2021 року процентна ставка та розмір неустойки не зазначені. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні з нею договору АТ «Акцент-Банк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та їх погодження із споживачем.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в додатках до позовної заяви, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 08 вересня 2021 року у вигляді підписання анкети-заяви.

Кошти, які були сплачені відповідачкою на погашення кредиту, безпідставно зараховані на погашення відсотків. ОСОБА_1 фактично отримала у банку 28 800,00 грн, при цьому сплатила на погашення заборгованості за тілом кредиту в загальній сумі 4 640,00 грн, тобто залишок заборгованості за кредитом становить 24 160,00 грн, а не 37 425,75 грн як зазначає банк. У наданих банком документах відсутні достатні та належні докази, які б свідчили про правомірність нарахування відсотків та правомірність безпідставно списаних відсотків з кредитного рахунку ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач відзив на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надав.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 08 вересня 2021 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач видав відповідачці кредитну картку, відкрив картковий рахунок та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,8 % річних щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Повернення кредиту повинно було здійснюватися шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором.

Судом першої інстанції встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ «Акцент-Банк» відповідачу, які вона використала у повному обсязі.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачено обов`язок позичальника погашати заборгованість із сплати кредиту, відсотків за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом.

За приписами пункту 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими договором банк має право вимагати сплати клієнтом пені у розмірі, встановленому тарифами на дату укладення договору.

Пунктом 2.1.1.4.2 Умов та правил надання банківських послуг банку надано право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за кредитним договором.

Відповідачка систематично не виконувала взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 59 674,86 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 37 425,75 грн, заборгованість за відсоткам у розмірі 22 249,11 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання нею умов кредитного договору.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на статтю 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач 08 вересня 2021 року підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

З огляду на викладене, договір та витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи з використанням електронного підпису є правомірними, та вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.

Кредитний договір у цій справі підписано за допомогою електронного підпису та вважається таким, що укладений у письмовій формі відповідно до статті 205, 207 ЦК України.

Аналіз змісту умов договору свідчить про те, що цей правочин містить усі істотні умови для відповідного виду договору, з яких сторони досягли згоди.

Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до матеріалів справи, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість, яка станом на 04 серпня 2023 року становить 59 674,86 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 37 425,75 грн, заборгованість за відсоткам у розмірі 22 249,11 грн.

Колегія суддів вважає, що дії сторін у справі свідчать про укладення між ними договору про надання банківських послуг у встановлений законом спосіб, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису (аналога власноручного підпису).

На підтвердження розміру заборгованості, до суду першої інстанції надано розрахунок.

Відповідачкою не спростовано належним чином викладені банком доводи по суті заявлених у цій справі вимог.

Колегія суддів, дослідивши наданий позивачем розрахунок заборгованості у сукупності з іншими доказами дійшла висновку, що він є чітким, зрозумілим та узгоджується з умовами кредитного договору.

Апеляційний суд враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідачка не надала суду докази, які б спростовували, як факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника.

Згідно з позицією Верховного Суду в постанові від 08 липня 2020 року у справі № 464/4985/15-ц, твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

У постанові від 02 липня 2020 року в справі № 753/16745/15-ц Верховним Судом підтримано позицію суду апеляційної інстанції про те, що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору, а тому є належним доказом.

Колегія суддів вважає, що зазначені обставини свідчать про укладення сторонами в установлений законом спосіб кредитного договору, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» підтвердила власним підписом факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язалася в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в додатках до позовної заяви, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 08 вересня 2021 року у вигляді підписання анкети-заяви.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність зарахування коштів на погашення відсотків, а також неправомірне збільшення кредитного ліміту не знайшли свого підтвердження, оскільки сплата щомісячних платежів та першочергове зарахування коштів на погашення відсотків, зміна кредитного ліміту банком передбачена умовами договору.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, щобудь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачка суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання нею умов кредитного договору.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана