У Х В А Л А

"29" травня 2025 р.

м. Київ

справа № 755/9869/25

провадження № 2-о/755/429/25

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Деснянка», про встановлення факту неоформлених трудових відносин, -

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Деснянка», про встановлення факту неоформлених трудових відносин.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 ЦПК України)

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 315 ЦПК України, останньою наведено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В ч. 2 ст. 315 ЦПК України зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Отже, згідно зі ст. 293, ч. 2 ст. 317 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (постанова Верховного Суду від 29 жовтня 2021 року у справі № 824/203/19)

Як убачається із змісту поданої заяви та долучених до неї копій документів, звертаючись до суду із даною заявою, заявник просить суд: встановити факт неоформлених трудових відносин із ТОВ «ЖЕП «Деснянка», вказуючи на те, що з 07.07.2021 року вона подала заяву до ТОВ «ЖЕП «Деснянка» про прийом на роботу на посаду виконавчого директора Товариствата протягом трьох років обіймала посаду виконавчого директора Товариства, виконуючи посадові обов`язки. Однак після зміни 28.11.2024 року керівника ТОВ «ЖЕП «Деснянка» остання повідомила заявнику про те, що між ТОВ «ЖЕП «Деснянка» та заявником відсутні юридично оформлені трудові відносини, тому заявник вимушена звернутись з даною заявою до суду.

Разом з тим, згідно приписів, які викладені у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Також, вказано, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів щодо трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг).

На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність та прикладну значущість і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Важливою також є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

З огляду на вищенаведені норми процесуального законодавства, суддя дійшов висновків, що встановлення заявленого факту не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, що дає підстави суду відмовити у відкритті провадження у справі, - оскільки підставами звернення заявника із досліджуваною заявою до суду є наявність трудового спору між заявником ОСОБА_1 та ТОВ «ЖЕП «Деснянка» щодо правомірності працевлаштування заявника на посаду виконавчого директора Товариства та виконання заявником трудових обов`язків, тобто наявний спір про перебування заявника у трудових відносинах із ТОВ «ЖЕП «Деснянка», - що є спором про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 186, 258-261, 293, 315, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Деснянка», про встановлення факту неоформлених трудових відносин.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду з даною заявою за правилами позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Заявник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя: В.І. Галаган