Справа № 461/8878/24
Провадження № 2-р/461/11/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2025 року Галицький районний суд м.Львова в складі: головуючого судді Волоско І.Р., секретар судового засідання Старовецька С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Львові заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали від 09.05.2025, -
30.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про повторне роз`яснення ухвали Галицького районного суду м. Львова від 09.05.2025 року по справі №461/8878/24.
Заява мотивована тим, що у вказаній ухвалі суд зазначив, що така остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. ОСОБА_1 незрозуміло, якими нормами права обгрунтовано наведене. Відтак, просив роз`яснити ухвалу суду в цій частині. Ухвалою суду від 27.05.2025 року йому було роз`яснено, що частиною 1 ст.353 ЦПК України не передбачено оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про відвід, однак, незважаючи на це, ухвала від 09.05.2025 досі незрозуміла для заявника. Відтак, просить суд повторно роз`яснити ухвалу від 09.05.2025 року.
Суд вважає можливим розглянути заяву про роз`яснення судового рішення в порядку письмового провадження, без виклику сторін у відповідності до вимог ст.271 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця, суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Особа, яка ініціювала роз`яснення рішення суду в заяві має вказати, що саме у резолютивній частині рішення для неї є незрозумілим, які є варіанти тлумачення рішення та як саме невизначеність та нечіткість резолютивної частини рішення суду може вплинути на ефективність його виконання.
За положеннями вказаної статті рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його складно виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Відповідно до керівних роз`яснень п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Отже, роз`яснення рішення це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту.
Судом встановлено, що ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова Волоско І.Р. від 09.05.2025 залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі № 461/8878/24 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, треті особи Президент України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, про відшкодування шкоди, спричиненої органом досудового розслідування.
Позивач повторно звернувся до суду за роз`ясненям ухвали суду лише в частині права апеляційного оскарження. ОСОБА_1 незрозуміло, якими нормами права обгрунтований наведений висновок.
Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).
Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
ЄСПЛ наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним.
Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.
Відповідно до ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку окремо від рішення суду визначені ч.1 ст.353 ЦПК України, якою не передбачено оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про відвід.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Згідно з ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Такий порядок оскарження узгоджується з Конвенцією та практикою ЄСПЛ.
Іншого порядку оскарження нормами процесуального законодавства не передбачено.
Таким чином, враховуючи обставини справи та доводи заявника, вважаю, що слід повторно роз`яснити ухвалу від 09.05.2025 року в частині апеляційного оскарження.
Керуючись ст. 271 ЦПК України, суд, -
Повторно роз`яснити ОСОБА_1 , що частиною 1 ст.353 ЦПК України не передбачено оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвали суду про відмову у задоволенні заяви про відвід.
Згідно з ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя Волоско І.Р.