Справа № 450/177/24 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/16/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої - судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І, Савуляка Р.В.

Секретар Салата Я.І.

З участю представника позивача- адвоката Лазор А.О., представника відповідачки- адвоката Барбадин-Дунець-Костеняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №450/177/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Лазора Андрія Олеговича на ухвалу Пустомитівського районного суду м. Львова від 22 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,- про стягнення боргу за договором позики

встановив:

16 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на його користь 80 000, 00 доларів США за договором позики, судові витрати покласти на відповідачку.

21 лютого 2024 року представник позивача адвокат Лазор Андрій Олегович подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми позову - 80 000,00 доларів США, що станом на 08.01.2024 року становить 3046200 грн на майно відповідачки ОСОБА_2 , в тому числі грошові кошти, які розміщені на рахунках в банках України, рухоме майно та все нерухоме майно, в тому числі: на частку ОСОБА_2 в розмірі 100% статутного капіталу ТзОВ «Логос Девелопмент» (ідентифікаційний код 13830950), номінальною вартістю 811512,15 грн.

Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2024 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лазора А.О. про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якого подав адвокат Лазор А.О.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 травня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лазора А.О. задоволено частково. Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2024 року в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідачки скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лазор А.О. задоволено частково.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти у межах суми 80 000 дол. США які належать відповідачці ОСОБА_2 та знаходяться на всіх рахунках відповідачки в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах України. В решті ухвалу залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 -адвоката Дунас О.М. залишено без задоволення.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лазора А.О. задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 21 травня 2024 року в частині відмови у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на право відповідачки на частку статутного капіталу товариства скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Львівського апеляційного суду від 21 травня 2024 року залишено без змін.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лазора А.О. на ухвалу Пустомитівського районного суду м. Львова від 22 лютого 2024 року в частині відмови у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на право відповідачки на частку статутного капіталу товариства.

Апеляційна скарга в цій частині обґрунтована тим, що суд першої інстанції абсолютно необґрунтовано посилався на те, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності ТОВ «Логос Девелопмент», не врахувавши правових висновків Верховного Суду викладених у постанові від 24.10.2019 по справі №201/16142/17-ц, в якому зазначено, що накладення арешту на частку у статутному капіталі не перешкоджає здійсненню господарської діяльності. Накладенням арешту обмежується лише право власника на розпорядження майном і діє до вирішення спору по суті. Також, невмотивованим є обґрунтування тим, що вжиті заходи забезпечення позову в заявленій редакції будуть спрямовані на обмеження прав невизначеного кола осіб, що зможе призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не заявлені учасниками судового процесу.

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2024 року та постановити нову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити, а саме накласти арешт на частку ОСОБА_2 в розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «Логос Девелопмент», номінальною вартістю 811 512,15 грн.

21 березня 2023 року від представника ОСОБА_2 адвоката Дунас О.М. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання висловила свої заперечення. Зокрема, зазначила, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно зазначив, що заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі. Крім того, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Тому обраний позивачем спосіб забезпечення позову не є співрозмірним із предметом спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи , законність ухвали суду в частині відмови у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на частку ОСОБА_2 в розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «Логос Девелопмент», номінальною вартістю 811 512,15 грн., колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга в цій частині підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині накладення арешту на частку ОСОБА_2 в розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «Логос Девелопмент», номінальною вартістю 811 512,15 грн., суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову у заявлений спосіб є фактично втручанням у господарську діяльність товариства. Крім цього, суд дійшов висновку, що заявником не надано належних і допустимих доказів того, що відповідачкою взагалі вчиняються якісь дії, спрямовані на відчуження належної їй частки у статутному капіталі (частково чи цілком) у ТОВ «ЛОГОС ДЕВЕЛОПМЕНТ».

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

З матеріалів справи вбачаєтьсґя, що предметом спору є стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 18.10.2021 у розмірі 80 000 доларів США, що станом на 08.01.2021 еквівалентно 3 046 200 грн 40 коп.

Відповідачка ОСОБА_2 є засновником ТзОВ «Логос Девелопмент» (ідентифікаційний код 13830950), розмір частки складає 100% статутного капіталу, номінальна вартість: 811 512,15 грн.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Стаття 96-1 ЦК України встановлює, що права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі, як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства. Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.

Відповідно до статті 113 ЦК України, господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі № 756/4376/21 (провадження № 61-15587св21) та від 24 січня 2024 року в справі № 755/12931/23 зазначено, що не можна ототожнювати право на частку в статутному капіталі ТОВ і номінальну вартість такої частки.

Змістом корпоративних прав є майнові та організаційні (немайнові) права, що виникають з факту володіння часткою в статутному капіталі господарського товариства. До майнових корпоративних прав учасника ТОВ можна віднести: (а) участь у розподілі прибутку товариства (пункт 3 частини першої статті 5 Закону України від 06 лютого 2018 року № 2275-VIII «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»(далі Закон № 2275-VIII)); (б) отримання у разі ліквідації товариства частини майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартості (пункт 4 частини першої статті 5 Закону № 2275-VIII). До організаційних (немайнових) корпоративних прав можна віднести такі права: (а) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства (пункт 1 частини першої статті 5 Закону № 2275-VIII); (б) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства (пункт 2 частини першої статті 5 Закону № 2275-VIII). Серед зазначених прав оборотоздатними є лише майнові. Оскільки організаційні права тісно пов`язані з особою їх носія, то за своїми властивостями вони не здатні до обороту.

Оскільки корпоративні майнові та організаційні права виникають у їх носія із права на частку в статутному капіталі, то в разі відчуження учасником своєї частки корпоративні права не переходять до набувача, а виникають у нього як в учасника ТОВ.

За своєю природою корпоративні права та обов`язки є змістом корпоративних правовідносин, а частка у статутному капіталі об`єктом правовідносин. Разом з іншими складовими (суб`єкт, підстави виникнення правовідношення) ці елементи становлять структуру корпоративних правовідносин. Зазначене свідчить про певний правовий зв`язок між часткою в статутному капіталі, статутним капіталом та корпоративними правами. Цей зв`язок полягає в такому: 1) частка в статутному капіталі ТОВ не збігається з поняттям «корпоративні права» чи «майнові права»; 2) частка у статутному капіталі ТОВ це частина статутного капіталу товариства, яка виражена у вартісному еквіваленті у співвідношенні до статутного капіталу в цілому; 3) частка у статутному капіталі є об`єктом цивільних прав, що здатна обертатися у цивільному обороті та спадкуватися. Частка в статутному капіталі засвідчує участь особи у товаристві. Право на частку в статутному капіталі є майновим правом; 4) виходячи з юридичного факту набуття права на частку у статутному капіталі закон або статутні документи товариства наділяють її володільця правами та обов`язками як стосовно частки, так і стосовно власне товариства та інших учасників цього товариства. Слід розрізняти право на частку в статутному капіталі, та права, що випливають з володіння такою часткою; 5) корпоративні права та обов`язки учасника ТОВ є похідними від права учасника на частку в статутному капіталі; 6) корпоративні права виникають у тієї особи, якій належить частка в статутному капіталі ТОВ, проте момент виникнення корпоративних прав не завжди збігається з моментом набуття права на частку в статутному капіталі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року в справі № 906/1336/19, постанова Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі № 911/1149/19).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви в частині накладення арешту на частку в статутному капіталі, не врахував зазначених правових висновків, як і того, що накладення арешту на право відповідачки на частку в розмірі 100 % статутного капіталу ТОВ «Логос Девелопмент» (номінальною вартістю 811 512,15 грн) не стосується здійснення корпоративних прав відповідачкою та господарської діяльності юридичної особи.

Предметом цього спору є стягнення заборгованості за договором позики, а частка в статутному капіталі, яка належить відповідачці виражена у грошовому еквіваленті та у разі задоволення позову може сприяти належному виконанню рішення у разі відсутності у відповідачки коштів чи іншого майна за рахунок якого можна виконати рішення суду.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки про те, що позивачем не надано доказів того, що відповідачка має намір відчужити частку в статутному капіталі, оскільки такі не спростовують факту можливості відчуження у будь-який час у спосіб продажу чи дарування, що призведене до нових спорів та може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення про задоволення позову.

Суд наголошує на тому, що накладення арешту на частку у статутному капіталі лише унеможливить її відчуження відповідачкою та жодним чином не вплине на діяльність господарського товариства.

Забезпечення позову у такий спосіб є співмірним із заявленими позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 3 046 200,00 грн, зважаючи на те, що нерухоме майно, власником якого є відповідачка, перебуває в іпотеці.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувану ухвалу в частині відмови у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на право ОСОБА_2 на частку в розмірі 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Логос Девелопмент» номінальною вартістю 811 512,15 грн. необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Лазора Андрія Олеговича задовольнити.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України, -суд апеляційної інстанції

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Лазора Андрія Олеговича задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2024 року в частині відмови у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на право ОСОБА_2 на частку в розмірі 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Логос Девелопмент» номінальною вартістю 811 512,15 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Лазора Андрія Олеговича задовольнити.

Накласти арешт на право відповідачки ОСОБА_2 на частку в розмірі 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Логос Девелопмент» номінальною вартістю 811 512,15 грн.

Стягувач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 26 травня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк