Справа № 166/595/25
Провадження № 2/166/216/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2025 року сел Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Фазан О. З.,

за участю секретаря Приймачук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО»( далі ТОВ " ВОЛИНЬ-ПАЛИВО" ) про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позов обґрунтовує тим, що з 10.02.2023 року працювала на посаді оператора заправних станцій АЗС №15, як працівник з повною зайнятістю у ТОВ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО».

Станом на 28.02.2025 року, відповідач у справі, як роботодавець позивача, не виплатив (заборгував) останньому заробітну плату за листопад - грудень 2024 року та січень - лютий 2025 року.

28.02.2025 року розірвала трудовий договір з роботодавцем на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП, за угодою сторін, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , виданою 27.06.2014 року.

Вказує, що в день звільнення роботодавець не видав копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмового повідомлення про нараховані/виплачені суми при звільненні та не провів розрахунок у строки, визначені ст. 116 КЗпП.

На вимогу позивача відповідач лише вніс запис про звільнення до трудової книжки.

На даний час заборгованість по заробітній платі та компенсація підприємством не виплачені, в зв`язку з чим позивач вимушений звертатися до суду.

На підставі викладеного, позивачка просила стягнути з ТОВ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» на його користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період роботи у листопаді та грудні 2024 року, а також у січні та лютому 2025 року в розмірі 56065 грн., та середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку по заробітній платі при звільненні по день фактичного розрахунку. Крім цього, просив стягнути з відповідача судові витрати у справі.

Ухвалою судді Ратнівського районного суду Волинської області від 16.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребувано докази .

До суду 05.05.2025 через систему " Електронний суд" від представник відповідача на виконання вищезазначеної ухвали суду надійшла інформація про нараховані суми заробітної плати з листопада 2024 по лютий 2025;інформація про виплачені суми заробітної плати з листопада 2024 по лютий 2025;інформація про нараховані та виплачені суми при звільненні,інформація про розмір середнього заробітку станом на 31 грудня 2024 року та 31 січня 2025 року ,(включаючи розмір середньої заробітної плати /середньоденного заробітку) .

Ухвалою суду від 15 травня 2025 року закрито підготовче судове провадження,справу призначено до судового розгляду.

Позивачка звернулася із заявою про розгляд справи без її участі,позов підтримує,просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, відзиву на позовну заяву не подав

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити неоспорювану ним суму.

Згідно вимог ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі Порядок №100).

Абзацом 3 пункту 2 Порядку № 100 визначено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 27.06.2014 року, ОСОБА_1 відповідно до наказу № 243-к/в від 09.02.2023 року, з 10.02.2023 року прийнятий оператором заправних станцій АЗС №15 ТОВ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО».

Відповідно до вказаної копії трудової книжки, її 28.02.2025 року, відповідно до наказу № 51-к/в від 06.02.2025 року, звільнено з роботи за угодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП.

З особового рахунку працівника ОСОБА_1 за 01.11.2024 року - 28.02.2025 року, наданого відповідачем, встановлено, що заборгованість ТОВ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» по заробітній платі перед ОСОБА_1 становить 56065,2 грн. (визначено без утримання податків та інших обов`язкових платежів), середньоденний заробіток - 436,42 грн.

Таким чином, на час розгляду справи в суді, заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати становить 56065,2 грн.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку по заробітній платі при звільненні по день фактичного розрахунку.

Число робочих днів за період з 01.03.2025 (з дня звільнення) по 04.06.2025 року ( день винесення рішення у справі ) становить 68 ( 21 робочий день у березні 2025 року + 22 робочих дні у квітні 2025 року+ 22 робочих дні у травні 2025 року + 3 робочих дні у червні 2025 року= 68) робочих днів.

Згідно зазначеного вище особового рахунку працівника встановлено, що розмір середньої заробітної плати середньоденного заробітку становить станом на 31.01.2025 року-436,42 грн.

Таким чином, з врахуванням середньоденного заробітку, заробітна плата за час затримки розрахунку становить 29676, 56 грн. (середньоденний заробіток 436,42) х 68 (кількість робочих днів за період з 01.03.2025 року по 04.06.2025 року).

Кількість робочих днів обрахована з врахуванням правил ч.6 ст.6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно яких у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53, частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67, статей 71, 73, 78-1 Кодексу законів про працю України та частини другої статті 5 Закону України «Про відпустки».

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц від 26 червня 2019 року суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Враховуючи економічну ситуацію, пов`язану із військовою агресією іншої держави, специфіку роботи підприємства, суд вважає необхідним зменшити суму середнього заробітку до 30% визначеної суми 29676, 56 грн. Тобто до стягнення з відповідача підлягає 8902,97 ( 29676,56 х30% = 8902,97) грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача (визначено без утримання податків та інших обов`язкових платежів) .

Суму заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку визначені без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Відрахування повинні бути проведені працедавцем при виконанні судового рішення.

Керуючись ч. 2 ст. 430 ЦПК України, суд також допускає рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць (436,42х21=9164,82 грн.) до негайного виконання.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 висловив правову позицію про те, що передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» пільга щодо сплати судового збору вищевказане положення Закону не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Таким чином, за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а вимога про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку повинна була б бути оплачена позивачем судовим збором при зверненні до суду.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати, а вимога про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку не булла оплачена судовим збором при зверненні до суду,то з відповідача, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,2 грн.

Керуючись ст.ст. 79-81, 141, 258, 259, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України,Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»,суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій та не виплаченій заробітній платі в сумі 56065(п`ятдесят шість тисяч шістдесят п`ять) гривень 20 коп, з якої відрахувати податки і інші обов`язкові платежі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 8902 грн (вісім тисяч дев`ятсот дві ) гривню 97 коп,з якої відрахувати податки і інші обов`язкові платежі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» (м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 3, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць в сумі 9164 (дев`ять тисяч сто шістдесят чотири ) грн. 82 коп. - звернути до негайного виконання.

В задоволені решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. З. Фазан