Справа № 145/407/25
Провадження № 2/145/504/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.,

за участю: секретаря судового засідання Кушко А.О.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача Пишняк В.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Деражне Костопільського району Рівненської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

в інтересах яких діє адвокат Оксютенко Людмила Іванівна,

до

Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області місцезнаходження: вул. Тиверська, 40, с-ще Тиврів Вінницького району Вінницької області,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3

про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом та за законом

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом, в якому вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Гришівці Тиврівського району померла ОСОБА_5 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_4 , та земельна ділянка загальною площею 0.4537 га в АДРЕСА_4 , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та ведення особистого селянського господарства. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким житловий будинок АДРЕСА_4 та земельну ділянку загальною площею 0.4537 га розташовану за цією самою адресою заповіла ОСОБА_2 та її братові ОСОБА_6 в рівних частках. Заповіт складений ОСОБА_5 03 липня 2012 року, посвідчений секретарем Гришовецької сільської ради зареєстрований в реєстрі за номером 22. Вони прийняли спадщину після баби ОСОБА_5 . У Тиврівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа щодо належного їй майна. Житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_4 належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_5 на підставі свідоцтва № НОМЕР_4 на право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Гришовецької сільської ради 20 вересня 1990 року відповідно до рішення Тиврівської районної ради № 143 від 21 липня 1988 року. Свідоцтво зареєстроване в КП «ВООБТ1» 20 09.1990 р. Земельна ділянка площею 0.4537 га належала ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №001262. Виданого 14.10.2000 року Гришовецькою сільською радою та зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 2.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР в редакції від18.07.1963 р, майно колгоспного двору належало всім його членам в рівних частках (ст. 123 ЦК УРСР).

На час припинення такої форми власності як колгоспний двір (станом на 16.12.1993 року) членами двору були ОСОБА_5 -голова двору, ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_8 . На час припинення такого виду власності, як колгоспний двір, ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_10 , вимог щодо виділу належних їм часток з майна колгоспного двору не заявляли. Отже майно, що належало колгоспному двору, залишилося у власності лише голови колгоспного двору ОСОБА_5 .

ОСОБА_10 на даний час померла. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , не отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та 1/2 частка земельної ділянки загальною площею 0.4537 га. Спадкоємцями першої черги після ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_3 та його син ОСОБА_4 . ОСОБА_3 прийняла спадщину після свого батька, а ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовився на її користь. В Тиврівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа щодо майна ОСОБА_6 за їхніми заявами.

Отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_5 на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель ОСОБА_2 не має можливості. ОСОБА_3 також не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 на 1/2 частку будинку з відповідною часткою господарських будівель, яку він успадкував за заповітом після смерті ОСОБА_5 . Нотаріус відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказану нерухомість, мотивуючи свою відмову тим, що житловий будинок АДРЕСА_4 був власністю колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_5 . Наразі така форма власності, як власність колгоспного двору, в законодавстві України відсутня.

Враховуючи викладене, позивачі просять визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5 , померлої в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого в с. Гришівці Вінницького району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_5 , який успадкував цю нерухомість за заповітом після смерті ОСОБА_11 , померлої в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_4 , який розташований в АДРЕСА_4 .

Ухвалою суду від 31.03.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі.

Ухвалою суду від 15.04.2025 задоволено клопотання представника позивачів ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано зі спадкового реєстру інформацію щодо майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області.

Ухвалою суду від 24.04.2025 задоволено клопотання представника позивачів ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано зі спадкового реєстру інформацію щодо майна ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області.

Ухвалою суду від 08.05.2025 закрито підготовче провадження та дану цивільну справу призначено до розгляду по суті на 27.05.2025.

В судове засідання позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, в судовому засіданні представлені адвокатом Оксютенко Л.І.

В судовому засіданні представник позивачів адвокат Оксютенко Л.І. зазначені позовні вимоги підтримала, просить позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволити з підстав, викладених в позовній заяві на підставі поданих позивачами та витребуваних судом доказів.

Представник відповідача Тиврівської селищної ради Пишняк В.С. в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, продату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. 01.05.2025 надав до суду заяву, в якій вказує, що позов визнає, не заперечує, щоб 1/2 частки житлового будинку, яку успадкував батько ОСОБА_6 після ОСОБА_5 , успадкувала його сестра ОСОБА_3 . Справу просить розглянути у його відсутності.

Суд, вислухавши представника позивачів, представника відповідача, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Гришівці Тиврівського району Вінницької області померла ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.3).

Згідно довідки Гришовецького старостинського округу № 210 від 18.12.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дійсно була зареєстрована та проживала з 1945 року до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_4 . Разом з нею були зареєстровані та проживали невістка ОСОБА_8 , внук ОСОБА_6 (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_4 та земельна ділянка загальною площею 0.4537 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності від 20.09.1990 № 29 будинок за адресою: АДРЕСА_4 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 . Свідоцтво зареєстровано у Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації 20.09.1990 (а.с. 29).

Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України "Про власність") членами цього колгоспного двору являлись ОСОБА_5 голова двору. ОСОБА_6 - онук. ОСОБА_8 - невістка, що підтверджується довідкою Гришовецького старостинського округу № 210 від 18.12.2024. Майно, що належано колгоспному двору, залишилось у голови колгоспного двору ОСОБА_5 . Інші члени колгоспного двору вибули (а.с.16).

Відповідно до довідки Гніванського відокремленого підрозділу КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 12.12.2024 № 739 станом на 31.12.2012, право власності на житловий будинок за АДРЕСА_4 , 20.09.1990 року зареєстровано в цілому КП "ВООБТІ" та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим №29, за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва № НОМЕР_4 про право особистої власності на будинковолодіння від 20.09.1990, виданого виконкомом Грищовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, на підставі рішення Тиврівської районнгної ради № 143 від 21.07.1988 року (а.с. 10).

Згідно технічного паспорту КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 06.12.2024 на будинок садибного типу з господарськими будівлями АДРЕСА_4 до спадщини входить житловий будинок 1949 року забудови, означений в техпаспорті літ. «А» , з верандою «а», ганок, загальною площею приміщень 60.5 кв.м. житловою площею -35.6 кв.м., допоміжною площею 24.9 кв. м., літня кухня , гараж «Б», веранда «б1», сарай «б2», вбиральня «б3», сарай «В» , сарай «в1», погріб з шиєю «Г», ворота № 1, хвіртка №2, огорожа № 3 (а.с.9).

Згідно звіту про оцінку майна від 14.03.2025 року ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_4 , складає 137100 грн (а.с.11).

Право власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ВН 001262, виданим 14.10.2000 на ім`я ОСОБА_5 (а.с.32).

За життя ОСОБА_5 розпорядився своїм майном, 03.07.2012 склавши заповіт, яким все своє майно заповіла своєму внуку ОСОБА_6 та своїй внучці ОСОБА_2 в рівних частках кожному. Заповіт посвідчено секретарем Гришовецької сільської ради Горовою Н.В. Заповіт не змінений і не скасований (а.с. 27).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80882824 від 18.04.2025 заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 37484360 (а.с. 53-54).

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли у встановлений законодавством шестимісячний строк, 13.12.2017 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся ОСОБА_6 , 30.01.2018 надійшла заява про прийняття спадщини ОСОБА_2 . Інших заяв не надходило, що стверджується повідомленням Тиврівської державної нотаріальної контори № 272/01-16 від 18.04.2025 (а.с. 27).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80882712 від 18.04.2025 у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа за № 61729465 (а.с. 56).

ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Гришівці Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (а.с.30).

За життя своїм майном не розпорядився, що стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 81006663 від 01.05.2025 (а.с. 76).

Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та 1/2 частка земельної ділянки загальною площею 0.4537 га.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є його дочка ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 19) та його син ОСОБА_4 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , 29.06.2018 укладено шлюб, прізвише після державної реєстрації шлюбу дружини - ОСОБА_14 (а.с.20).

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла ОСОБА_3 , подавши 28.02.2025 до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, 28.02.2025 до нотаріальної котнтори від ОСОБА_4 надійшла заява про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 . Інших заяв не надходило. В Тиврівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа щодо майна ОСОБА_6 за їхніми заявами, що стверджується повідомленням Тиврівської державної нотаріальної контори № 310/01-16 від 01.05.2025 (а.с.23, 25, 72).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 81006658 від 01.05.2025 у Спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа за № 73732955 (а.с. 74).

Постановою державного нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори Зданевич С.А. від 12.03.2025 № 187/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, який розташований за адресою АДРЕСА_4 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Грищівці Тиврівсьбкого району Вінницької області ОСОБА_5 в зв`язку з тим, що житловий будинок АДРЕСА_4 був власністю колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_5 . Наразі така форма власності, як власність колгоспного двору, в законодавстві України відсутня (а.с. 24).

Зазначена обставина і стала підставою для звернення позивачів до суду за захистом їх невизнаного права.

Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором; у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту може бути визнання права.

Згідно ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається відповідно до встановленого законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Протоколу № 1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно зі статтею 100 Цивільного кодексу УРСР, який був чинним до 01.01.2003, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про власність", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю в момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1223, ч. 1 ст. 1225 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно ч. 1 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272, ч. 1 ст. 1273, ч. 2 ст. 1274 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом за результатом дослідження доказів встановлено, що право власності на спірний будинок було оформлено на ім`я голови колгоспного двору ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння.

Зазначене домоволодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір».

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність».

Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту прав, який може бути застосований судом в разі відсутності умов для оформлення відповідних прав в нотаріальному порядку.

В даному випадку позивачі отримали відмову нотаріуса в оформленні права власності на житловий будинок в порядку спадкування, оскільки право власності на нерухоме майно не виникало, оскільки відсутня його державна реєстрація. Отже, у позивачів відсутня можливість оформити своє право власності на спірний будинок в нотаріальному порядку.

Враховуючи вищевикладені обставини, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивачів права на спадкове майно.

Згідно постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" в разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємець має право звернутись до суду із позовом про визнання за ним права.

Таким чином, судом встановлено що ОСОБА_5 була власницею нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 померла. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно в рівних частках заповіла своїм онукам ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Останні спадщину за заповітом прийняли, звернувшись до нотаріальної контори із відповідними заявами. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями за закономм після смерті ОСОБА_6 є його діти, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . ОСОБА_4 подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви. Постановою державного нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори Роїк Т.Ю. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку спірного житлового будинку у зв`язку з тим, що житловий будинок був власністю колгоспного двору, однак наразі така форма власності, як власність колгоспного двору, в законодавстві України відсутня.

Отже, за час свого життя в 1990 році ОСОБА_5 , відповідно до норм діючого на той час Цивільного кодексу УРСР та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, набула право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 . За змістом зазначених в цьому абзаці нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Позивачі прийняли спадщину відповідно до діючих норм ЦК України.

Відповідно, наявні підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , права власності (по 1/2 частці за кожною) на спірний житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд.

Таким чином, з урахуванням встановлених під час судового розгляду на підставі наявних доказів обставин у справі та правовідносин сторін, які випливають із вказаних встановлених обставин, суд дійшов висновку, що до цих правовідносин підлягають застосуванню зазначені вище в рішенні норми права, позивачами доведено обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, визнаються відповідачами, а тому з метою захисту законних прав позивачів (спадкоємців) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спадщину суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачками право власності на спірний житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд по 1/2 частці за кожною.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що хоча позовні вимоги було задоволено, проте цей спір виник не з вини відповідачів. Тобто, відповідачі не вчиняли дій або бездіяльності, які мали наслідком виникнення цього спору, а набули статусу відповідачів в силу норм Цивільного кодексу України. Таким чином, стягнення з відповідачів судових витрат буде несправедливим та нерозумним, у зв`язку з чим, враховуючи позицію позивачів, суд вважає за необхідне не стягувати судові витрати з відповідачів на користь позивачів.

Керуючись ст. 2, 3, 5- 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області та ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом та законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який розташований в АДРЕСА_4 , до складу якого входить: житловий будинок 1949 року забудови, означений в техпаспорті літ. «А», з верандою «а», ганок, загальною площею приміщень 60.5 кв.м., житловою площею 35.6 кв.м., допоміжною площею 24.9 кв.м., літня кухня, гараж «Б», веранда «б1», сарай «б2», вбиральня «б3», сарай «В» , сарай «в1», погріб з шиєю «Г», ворота № 1, хвіртка № 2, огорожа № 3.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого в с. Гришівці Вінницького району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_5 , який прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який розташований в АДРЕСА_4 , до складу якого входить: житловий будинок 1949 року забудови, означений в техпаспорті літ. «А», з верандою «а», ганок, загальною площею приміщень 60.5 кв.м., житловою площею 35.6 кв.м., допоміжною площею 24.9 кв.м., літня кухня, гараж «Б», веранда «б1», сарай «б2», вбиральня «б3», сарай «В», сарай «в1», погріб з шиєю «Г», ворота № 1, хвіртка № 2, огорожа № 3.

Судові витрати залишити за позивачами.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2025 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Деражне Костопільського району Рівненської області, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач: Тиврівська селищна рада Вінницького району Вінницької області місцезнаходження: вул. Тиверська, 40, с-ще Тиврів Вінницького району Вінницької області,

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3

Суддя Патраманський І. І.