Справа № 606/744/25
Ухвала
29 травня 2025 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Марціцкої І.Б., за участю секретаря с/з Пасько І.Б., розглянувши заяву адвоката Чорняка Михайла Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) до Теребовлянського районного споживчого товариства (вул. Князя Василька, 6 м. Теребовля), третя особа Спілка споживчих товариств Тернопільської області (Майдан Волі, 4 м. Тернопіль) про зобов`язання вчинити дії,
19.05.2025 року Чорняк М.П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області з позовом до Теребовлянського районного споживчого товариства, третя особа спілка споживчих товариств Тернопільської області про зобов`язання вчинити дії. Як слідує з позовної заяви, ОСОБА_1 просить зобов`язати Теребовлянське районне споживче товариство укласти із позивачем договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі, магазину, загальною площею 956,3 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на умовах проведеного аукціону, який оформлено протоколом аукціону № 16 (лот № 17) від 19.09.2024.
Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21.05.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
28.05.2025 адвокатом Чорняком М.П. через систему «Електронний суд» подано заяву про зміну предмета позову, у якій представник додатково заявив вимоги до відповідача Благодійна організація «Фонд благодійність» про визнання недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна магазину цегляного, загальною площею 928,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 21.05.2025, який укладений між Теребовлянським районним споживчим товариством та Благодійною організацією «Фонд благодійність»
В обґрунтуванням заяви зазначає, що позивач став переможцем аукціону, на якому було реалізовано нежитлову будівлю магазин в с. Ілавче. 13 березня 2025 року позивач отримав від відповідача інформаційний лист, в якому вказано, що аукціон вважається таким, що не відбувся. Позивач вважає, що відповідач свідомо та протиправно ухиляється від укладення договору купівлі-продажу, перешкоджає ОСОБА_1 в законний спосіб оформити право власності на будівлю, яку він придбав на аукціоні. 21 травня 2025 року після звернення до суду з позовом, Теребовлянське районне споживче товариство уклало договір купівлі-продажу із Благодійною організацією «Фонд благодійність» та відчужило нежитлову будівлю магазин в с.Ілавче. Представник вважає, що такі дії відповідача спрямовані на уникнення виконання зобов`язання. Представник позивача просить накласти арешт на нежитлову будівлю, магазин, загальною площею 956,3 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що є співрозмірним до позовних вимог. Невжиття даного заходу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду, у разі розпорядження відповідачем вказаним майном на користь третіх осіб.
Суд, розглянувши заяву та долучені документи, приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Згідно п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України, видом забезпечення позову, серед іншого, визначено накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Вимогами п. 3-4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6 передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, прийнятої за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Як вбачається із заяви про забезпечення позову між позивачем та відповідачами виник спір з приводу укладення договору купілі - продажу нерухомого майна - магазину загальною площею 928,9 кв.м, який розташовано за адресою АДРЕСА_2 .
Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.
Разом із цим, суд звертає увагу на наступне.
Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).
Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Диспозиція ст. 149 - 153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.
З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.
Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, оцінюючи наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, беручи до уваги, що накладення арешту на майно відповідача є заходом, який призводить до суворих обмежень для власника майна у користуванні його майном та вказані дії можуть призвести до порушень конституційних прав відповідача по справі на володіння та користування належним йому майном, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити частково шляхом заборони Благодійній організації «Фонд благодійність» вчиняти будь-які щодо відчуження магазину цегляного, загальною площею 928,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, суд враховує те, що саме такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь які дії щодо відчуження майна, буде достатнім і співмірним із заявленими позивачем вимогами, та в той же час не буде порушувати прав відповідача.
Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.149-154,259,260, 353,354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чорняк Михайло Петрович про забезпечення позову задовольнити частково.
Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі №606/744/25 за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського районного споживчого товариства, Благодійної організації "Фонд Благодійність", третя особа Спілка споживчих товариств Тернопільської області про зобов`язання вчинити дії.
У задоволені решти вимог відмовити.
Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявникута відповідачу для відому, а також у відповідний відділ державної виконавчої служби, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та обтяжень.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотання учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 29 травня 2025 року.

Головуюча суддя І.Б. Марціцка