Справа № 758/9576/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Будзан Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання - Губенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року представник позивача КП «Київтеплоенерго» звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , в якому просив стягнути із відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, а саме: суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення до 01.05.2018 в розмірі 15816 грн 78 коп; суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 у розмірі 5962 грн 15 коп.; суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 30543 грн 44 коп.; суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 9507 грн 43 коп.; суму заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 27992 грн 44 коп.; суму заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 5962 грн 12 грн., суму заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 445 грн 05 коп., заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 52 грн 78 коп., а також витрати, пов`язані із отриманням інформації з Державного реєстру речових прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, відповідачі належним чином не здійснюють оплату таких послуг, у зв`язку з чим, перед позивачем станом на 01.06.2024 утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та теплової енергії в сумі 96282 грн 19 коп., яка складається із: суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 30543 грн 44 коп.; заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 9507 грн 43 коп.; заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 27992 грн 44 коп.; заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 5962 грн 12 грн., заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 у розмірі 21778 грн 93 грн., заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 445 грн 05 коп., заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 52 грн 78 коп. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежну сплату відповідачами коштів за надані позивачем послуги, останній вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути зазначену заборгованість із відповідачів в примусовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2024, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 02.08.2024, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 27.08.2024, було здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 03.10.2024, позов було задоволено.

В листопаді 2024 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення суду від 03.10.2024.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12.02.2025, було скасовано заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 03.10.2024, та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

В березні 2025 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просила відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з неї заборгованості, посилаючись на те, що вона не проживала за спірною адресою, а тому не була споживачем житлово-комунальних послуг та немає зобов`язань по сплаті коштів за послуги, які фактично не отримувала. Крім того, позивачем було пропущено строки позовної давності, а відтак наявні підстави для відмови у задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості в розмірі 8462,90 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. У відзиві на позов просила розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не подав.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено Договір про відступлення права вимоги № 602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право грошової вимоги до споживачів теплової енергії, комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в частині їх зобов`язання перед кредитором оплати неустойки (пеня та/або штраф), 3% річних, інфляційних нарахувань, судових та інших витрат, витрат на адвокатські послуги, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-яких інших без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладання цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачами обов`язків з оплати спожитої теплової енергії та/або комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та є предметом судового розгляду або підтверджені судовими рішеннями, як такі, що підлягають стягненню із споживачів.

Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 02.08.2024, відповідач ОСОБА_2 із 30.03.1985 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак є споживачем послуг з центрального опалення та гарячої води за вказаною адресою, які надає позивач.

Крім того, відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 02.08.2024, відповідач ОСОБА_1 із 06.12.1983 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Поруч із цим, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 13.11.2024, відповідач ОСОБА_1 із 13.11.2024 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Наявні у справі докази свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 станом на 01.06.2024 були зареєстровані за вказаною адресою, а відтак є споживачами послуг з центрального опалення та гарячої води, які надавав позивач.

Правовідносини у сфері надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року.

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

На виконання вимог законодавства, Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води № 34 (5085) був опублікований позивачем 28 березня 2018 року у газеті «Хрещатик».

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», споживачі послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.

Правовідносини у сфері надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води регулюються Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 09 листопада 2017 року, Постановою КМУ №1182 «Про затвердження правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» від 11 грудня 2019 року та Постановою КМУ №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

На виконання вказаних вимог позивачем на своєму вебсайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/ були оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.

Пунктом 4 типового індивідуального договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Відповідно до п. 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування.

Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачем.

Доказів того, що відповідачі від послуг із централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року від послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, у встановленому чинним законодавством порядку, відмовились суду не надано.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що вона фактично в квартирі не проживала, послуги не отримувала, а відтак у неї відсутній обов`язок по сплаті коштів за ці послуги, суд відхиляє, оскільки, особи, які зареєстровані за вказаною адресою зберігають за собою право проживання у житловому приміщенні, а відтак, останні, зобов`язані сплачувати за надані їм житлово-колмунальні послуги.

Достатніх та переконливих доказів того, що у зазначений період послуги, що надавав позивач, відповідачем ОСОБА_1 не споживались, суду надано не було, та із відповідною заявою про те, що вона не проживає за вказаною адресою та, відповідно, фактично не отримує послуги, відповідач до позивачане зверталася.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 станом на 01.06.2024 була зареєстрована у зазначеній вище квартирі, а тому є споживачем наданих позивачем послуг у вказаній квартирі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 вересня 2019 року у справі № 335/479/17, провадження № 61-22435св18.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Проте, відповідачі, в порушення вимог договору та вимог законодавства, своєчасно не оплачували спожиті послуги, які надавалися позивачем в результаті чого утворилася заборгованість, яка в загальному розмірі складає 96282 грн 19 коп., яка складається з: суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 30543 грн 44 коп.; заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 9507 грн 43 коп.; заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 27992 грн 44 коп.; заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 5962 грн 12 грн., заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 у розмірі 21778 грн 93 грн., заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 445 грн 05 коп., заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 52 грн 78 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Стороною відповідачів зазначений розрахунок спростовано не було, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язань по сплаті коштів за надані позивачем послуги.

Так, згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача).

Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін, а тому це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду.

Фактично цей принцип знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд вважає, що обґрунтування позовних вимог доведені позивачем в повному обсязі та наявні підстави для стягнення із відповідачів заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги.

Поруч з тим, в ході розгляду справи відповідачем було заявлено про застосування до позовних вимог строків позовної давності.

Перевіряючи обґрунтованість заявленого клопотання, суд приймає до уваги те, що відповідно до частин 3 і 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (ст. 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини 1 та 2 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги, а тому перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Вказаний висновок, щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, №22083/93, №22095/93, §51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), №66610/09, §43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Постановами КМУ від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року №1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався.

Статтею 58 Конституції України, та статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, з 02 квітня 2020 року визначений ст. 257 ЦК України строк позовної давності продовжений.

Статтею 264 ЦК України визначені випадки переривання строку позовної давності, зокрема, частина перша вказаної статті передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Частиною третьої цієї статті передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, строк позовної давності обраховується з урахуванням періоду надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води ПАТ «Київнерего» (до 01 травня 2018 року).

В матеріалах справи міститься детальний розрахунок заборгованості, за надані послуги ПАТ «Київнерего» до 01 травня 2018 року на суму 15816,78 грн (централізоване опалення) та на суму 5962,15 грн (гаряче водопостачання), який підтверджує нарахування помісячно за увесь період боргу за кожною послугою, що переданий за договором цесії та визначення періоду за який утворилась заборгованість.

Крім того, із зазначеного розрахунку вбачається, що за надані житлово-комунальні послуги періодично вносилась часткова оплата, в тому числі, як до травня 2018 року, так і наступні періоди, а тому суд вважає, що такі дії свідчать про визнання стороною відповідачів обов`язку сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, та переривання відповідного строку перебігу позовної давності.

Наведене в сукупності свідчить про те, що КП «Київтеплоенерго» не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих за період надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води ПАТ «Київенерго» (до 01.05.2018) по дату подачі позовної заяви (серпень 2024 року).

За таких обставин, суд вважає, що КП «Київтеплоенерго» звернулося за захистом своїх інтересів до суду у межах позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування строків позовної давності щодо заборгованості, яка заявлена позивачем до стягнення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідачів спростовані не були, та відсутні підстави для застосування до позовних вимог строків позовної давності, а відтак суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції від 10.06.2024 позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 43 грн.

Крім того, позивачем при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 21417 від 18.07.2024 року.

Із врахуванням наведеного, у зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в рівних частинах по 1514 грн, а також витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав по 21 грн 50 коп.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії, задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»:

- заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення до 01.05.2018 в розмірі 15816 (п`ятнадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн 78 коп.;

- заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 у розмірі 5962 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн 15 коп.;

- заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 30543 (тридцять тисяч п`ятсот сорок три) грн 44 коп.;

- заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 9507 (дев`ять тисяч п`ятсот сім) грн 43 коп.;

- заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії із 01.11.2021 у розмірі 27992 (двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) грн 44 коп.;

- суму заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води із 01.11.2021 у розмірі 5962 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн 12 грн.,

- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 445 (чотириста сорок п`ять) грн 05 коп.,

- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 52 (п`ятдесят дві) грн 78 коп.

Стягнути в рівних частинах із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в сумі 43 грн. 00 коп., тобто по 21 (двадцять одна) грн 50 коп., з кожного, а також судовий збір в сумі 3028 грн 00 коп., тобто по 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брати участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін по справі:

позивач Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», , юридична адреса: площа Івана Франка, буд. 5, м. Київ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Києва, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено 29.05.2025.

Суддя Леся БУДЗАН