КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/2726/24 Головуючий у 1 інстанції: Гринчак О.І.
Провадження №22-ц/824/6727/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

при секретарі Голінько А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18.12.2024 у цивільній справі за єдиним унікальним номером 754/2726/24 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальність «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ», Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» (далі - ТОВ «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ»), Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Просила суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 26 800,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26800,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди та 119800,00 грн страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 26800,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди та 119 800,00 грн страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника; стягнути з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 973200,00 грн решти моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; стягнути з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 973 200,00 грн решти моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; щомісячно по 5705,41 грн, починаючи з 16.02.2025 до досягнення ОСОБА_2 вісімнадцяти років ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) або до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника; стягнути з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 973200,00 грн решти моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; щомісячно по 5705,41 грн, починаючи з 16.02.2025 до досягнення ОСОБА_3 вісімнадцяти років ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) або до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника.

В обґрунтування позову зазначила, що 16.05.2023 приблизно о 12 год 37 хв ОСОБА_4 , керуючи технічно несправним автогрейдером марки «PY 160G» р.н. НОМЕР_1 , виконавши дорожні роботи на автошляху Т-1008, поблизу буд. № 140, який знаходиться на вул. Радосинській у Деснянському районі м. Києва, заїхав заднім ходом на підйом до недобудованої будівлі опікового центру, з метою подальшого спуску вниз та здійснення повороту праворуч для руху у напрямку вул. Милославської. У цей час, ОСОБА_5 , виконуючи свої службові обов`язки асфальтобетонника КП Деснянського ШЕУ, закінчував дорожні роботи на узбіччі, розташованому праворуч від проїзної частини, перебуваючи попереду автогрейдера марки «PY 160G» р.н. НОМЕР_1 . Під час руху ОСОБА_4 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху та вимог пункту «Зупинка», розділу «Експлуатація» Інструкції з експлуатації автогрейдера «PY 160G». Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху та Інструкції з експлуатації автогрейдера з боку машиніста ОСОБА_4 виявились в тому, що він, керуючи автогрейдером марки «PY 160G» р.н. НОМЕР_1 , будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, достеменно знаючи, що автогрейдер обладнаний гідравлічною КПП, гідропідсилювачем керма та гідравлічним приводом гальм, що працюють від тиску масла, який створюється обертами двигуна, розпочав рух вперед на спуск до проїзної частини автошляху Т-1008 та усвідомлюючи, що безпечні прийоми керування визначаються односторонньою вольовою активністю водія, обрав невірне застосування правильних прийомів керування автогрейдера, а саме не натиснувши на педаль гальм до повної зупинки автогрейдера, перемкнув важіль КПП в положення для руху заднім ходом, що призвело до зупинки двигуна, втрати керованості даного транспортного засобу, початку руху автогрейдера у некерованому стані вниз, та, відповідно, наїзду на дорожнього працівника ОСОБА_5 , який розташовувався попереду, на узбіччі проїзної частини автошляху Т-1008, поблизу буд. № 140, закінчуючи виконання службових обов`язків. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 від спричинених тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в місті Києві матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000565.

Станом на день подання позову у кримінальному провадженні №0000565, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває судове провадження у першій інстанції, та здійснюється Деснянським районним судом міста Києва у справі №754/611/24.

У результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього у вигляді загибелі ОСОБА_5 , його близьким родичам, а саме дружині ОСОБА_1 , синові ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_3 було завдано матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідачів.

ДТП, внаслідок якої позивачу завдано шкоди, сталася за участю транспортного засобу «PY 160G», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у користуванні відповідача-2, під керуванням водія ОСОБА_4 , який на момент цієї пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем-2 та керував транспортним засобом, належним цьому суб`єкту підприємницької діяльності.

Представник позивачки вказує, що смерть потерпілого настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, потерпілий був чоловіком позивачки, був годувальником сім`ї та здійснював догляд за малолітніми дітьми.

Позивачка втратила чоловіка, близьку людину, який був її опорою та підтримкою протягом всього їх спільного життя. Повністю зруйновано її нормальне життя. Загибель спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Позивачка була близькою з чоловіком, оскільки постійно проживали разом, постійно спілкувались та виховували двох малолітніх дітей. Втрата чоловіка тягне за собою необхідність докладати додаткових зусиль і викликає таку необхідність також і в майбутньому. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Щодо характеру та обсягу страждань - смерть чоловіка є різкою і психотравматичною подією, яка викликає надзвичайний стрес. Позивачка відчуває пригніченість, депресію, страждання, які кожні святкові дні підсилюються, оскільки позивачка згадує, що ці свята вона могла святкувати зі своїм чоловіком, якби не дорожньо-транспортна пригода. Крім того, позивачку й загиблого чоловіка об`єднували спільні традиції, разом святкували різні події, свята, дні народження. Після смерті чоловіка позивачка не може повноцінно жити також і в частині святкування, після смерті чоловіка позивачка залишилась сама з двома малолітніми дітьми. І тепер їй потрібно докладати максимум зусиль, щоб самостійно утримати двох малих дітей і дати їм все необхідне.

Враховуючи те, що після смерті чоловіка позивачка позбавлена будь-якої підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть чоловіка повністю змінила її життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, позивачка у своїй позовній заяві оцінила мінімальний розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті 1 000 000,00 грн, який був визначений з урахуванням її матеріальної та нематеріальної допомоги, яку надавав чоловік та міг надати в майбутньому. Проте, враховуючи частку моральної шкоди, яка має бути відшкодована за рахунок ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» (26800,00 грн), то решта суми моральної шкоди, завданої позивачці внаслідок смерті її чоловіка в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача-2 становить 973200,00 грн.

Після смерті батька, діти в майбутньому позбавлені будь-якої підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть батька повністю змінила їх життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, законний представник дітей у своїй позовній заяві оцінила мінімальний розмір грошового відшкодування завданої дітям моральної шкоди у грошовому еквіваленті по 1000000,00 грн кожній дитині, який був визначений з урахуванням тієї матеріальної та нематеріальної допомоги, яку надавав батько та міг надати в майбутньому. Проте, враховуючи частку моральної шкоди, яка має бути відшкодована за рахунок ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» (26 800,00 грн), то решта суми моральної шкоди, завданої дітям внаслідок смерті їх батька в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача-2 становить по 973200,00 грн кожній дитині.

У потерпілого, на день його смерті, на утриманні перебували діти.

На час ДТП потерпілий працював у ШЕУ Деснянського району на посаді асфальтобетонника та отримав заробітну плату за сім місяців у розмірі 119 813,65 грн. Отже, середньомісячний заробіток потерпілого становив 17 116,24 грн (119 813,65 грн/7 місяців). У такому випадку частка, яка припадала на одного утриманця становить 5 705,41 грн, яка визначається шляхом поділу середньомісячного заробітку на кількість утриманців (17116,24 грн/3 утриманців - в тому числі годувальник). Як вже було зазначено вище, шкода пов`язана із втратою годувальника відшкодовується дітям до досягнення ними 18 років. Щодо розміру відшкодування належного синові ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то на дату смерті годувальника його малолітньому сину було лише 11 років, 2 місяці, 18 днів (134 місяці). Отже, загальна кількість місяців від дати смерті годувальника до досягнення ОСОБА_6 18-ти років, становить 81 місяць (6 років, 9 місяців, 12 днів). Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України розмір шкоди, завданої сину загиблого ОСОБА_6 , у зв`язку із втратою годувальника, становить 462 138,21 грн, яка розраховується шляхом добутку частки, яка припадає на одного утриманця, на кількість місяців до досягнення утриманцем 18-ти років (5 705,41 грн*81 місяць). Страховиком має бути виплачено синові потерпілого Дмитру 119 800,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, що дорівнює періоду відшкодування в 21 місяць (119800,00 / 5705,41 = 21 місяць). Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача-2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 342 338,21 грн.

На дату смерті годувальника його малолітній дочці було лише 7 років, 2 місяці, 23 дні (86 місяців). Отже, загальна кількість місяців від дати смерті годувальника до досягнення ОСОБА_7 18-ти років, становить 129 місяців (10 років, 9 місяців, 7 днів). Розмір шкоди завданої дочці загиблого ОСОБА_7 , у зв`язку із втратою годувальника, становить 735 997,89 грн, яка розраховується шляхом добутку частки, яка припадає на одного утриманця, на кількість місяців до досягнення утриманцем 18-ти років (5 705,41 грн*129 місяців). Страховиком має бути виплачено дочці потерпілого ОСОБА_7 119 800,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, що дорівнює періоду відшкодування в 21 місяць (119 800,00 грн / 5705,41 = 21 місяць). Отже, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача-2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 616 197,89 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 18 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 123 200,00 грн. решти моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Стягнуто з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 123 200,00 грн. решти моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; щомісячно по 5 596,98 грн., починаючи з 16.02.2025 до досягнення ОСОБА_2 вісімнадцяти років ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника.

Стягнуто з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 123 200,00 грн. решти моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; щомісячно по 5 596,98 грн., починаючи з 16.02.2025 до досягнення ОСОБА_3 вісімнадцяти років ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника страховиком, а тому решта має бути сплачена КП, у зв`язку з чим позивачами правомірно заявлено про стягнення з відповідача-2 на користь дітей шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, починаючи з 16.02.2025 і до досягнення ними вісімнадцяти років, а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років є обґрунтованою.

Частка, яка припадає на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить по 1/3 заробітку (доходу) їх батька, з урахуванням частки, що припадала на самого загиблого.

Слід зазначити, що позивачем заявлено вимогу про відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника з розрахунком середньомісячної заробітної плати в сумі 17 116,24 грн, однак відповідно до довідки про середню заробiтну плату (дохiд) за період з червня 2022 року по травень 2023 року середньомісячна заробітна плата ОСОБА_5 складала 16709,95 грн.

У такому випадку частка, яка припадала на одного утриманця, становить 5596,98 грн.

Враховуючи викладене позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника підлягають частковому задоволенню, а в частині стягнення з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м. Києва: на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щомісячно по 5596,98 грн, починаючи з 16.02.2025 та до до досягнення ним вісімнадцяти років ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника; на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно по 5596,98 грн, починаючи з 16.02.2025 до досягнення нею вісімнадцяти років ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника.

Судові витрати покладаються на відповідача-2 у розмірі 13098,92 грн (369600,00 +335818,80+604473,84 =1 309 892,64*1/100).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 13 січня 2025 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити рішення суду першої інстанції та стягнути 973 200 грн. решти моральної шкоди завданої смертю чоловіка та 48 000 грн. витрат на правничу допомогу. Стягнути на користь ОСОБА_2 - 973 200 грн. та на користь ОСОБА_3 973 200 грн. решти моральної шкоди завданої смертю батька.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що зменшення розміру моральної шкоди з 973 200,00 грн. до 150 000,00 грн. є грубим порушенням прав потерпілої сторони.

Вказує, що відповідачі після ДТП не відшкодували позивачам ані матеріальної, ані моральної шкоди, а також не запропонували жодної допомоги.

Звертала увагу на те, що винним в ДТП визнано виключно водія, а тому підстави для зменшення розміру моральної шкоди у суду першої інстанції були відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 20 січня 2025 року Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району м. Києва» подало апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про скасування рішення в частині стягнення з апелянта моральної шкоди та відшкодування шкоди зав`язаної із втратою годувальника.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначило, що позивач жодним чином не обґрунтовує суму завданої моральної шкоди й хоч судом першої інстанції було зменшено суму моральної шкоди, апелянт вважає таку суму надмірною.

Вважає, що судом першої інстанції неправомірно застосовано ст. 1200 ЦК, а не ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

11 квітня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_8 , підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, просив її задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17.05.2023.

ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 22.07.2011.

Від шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 народилися двоє дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 від 16.03.2012 та серії НОМЕР_5 від 27.02.2016 відповідно.

Сім`я мешкала за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади, довідкою від 03.04.2024 № 02-44 та актом від 03.04.2024.

ОСОБА_5 працював в КП «ШЕУ Деснянського району м. Києва» та згідно з довідкою про середню заробiтну плату (дохiд) за період з червня 2022 року по травень 2023 року мав дохід в сумі 200 519,40 грн, середньомісячна заробітна плата складає 16709,95 грн.

ОСОБА_4 у період з 02.05.2023 по 11.07.2023 працював машиністом автогрейдера КП «ШЕУ Деснянського району м. Києва», що підтверджується наказами № 191-п від 01.05.2023 та № 304-п від 11.07.2023.

Відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000565 16.05.2023 приблизно о 12 год 37 хв ОСОБА_4 , керуючи технічно несправним автогрейдером марки «PY 160G» р.н. НОМЕР_1 , виконавши дорожні роботи на автошляху Т-1008, поблизу буд. № 140, який знаходиться на вул. Радосинській у Деснянському районі м. Києва, заїхав заднім ходом на підйом до недобудованої будівлі опікового центру, з метою подальшого спуску вниз та здійснення повороту праворуч для руху у напрямку вул. Милославської. У цей час, ОСОБА_5 , виконуючи свої службові обов`язки асфальтобетонника КП Деснянського ШЕУ, закінчував дорожні роботи на узбіччі, розташованому праворуч від проїзної частини, перебуваючи попереду автогрейдера марки «PY 160G» р.н. НОМЕР_1 . Під час руху ОСОБА_4 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху та вимог пункту «Зупинка», розділу «Експлуатація» Інструкції з експлуатації автогрейдера «PY 160G». Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху та Інструкції з експлуатації автогрейдера з боку машиніста ОСОБА_4 виявились в тому, що він, керуючи автогрейдером марки «PY 160G» р.н. НОМЕР_1 , будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, достеменно знаючи, що автогрейдер обладнаний гідравлічною КПП, гідропідсилювачем керма та гідравлічним приводом гальм, що працюють від тиску масла, який створюється обертами двигуна, розпочав рух вперед на спуск до проїзної частини автошляху Т-1008 та усвідомлюючи, що безпечні прийоми керування визначаються односторонньою вольовою активністю водія, обрав невірне застосування правильних прийомів керування автогрейдера, а саме, не натиснувши на педаль гальм до повної зупинки автогрейдера, перемкнув важіль КПП в положення для руху заднім ходом, що призвело до зупинки двигуна, втрати керованості даного транспортного засобу, початку руху автогрейдера у некерованому стані вниз, та, відповідно, наїзду на дорожнього працівника ОСОБА_5 , який розташовувався попереду, на узбіччі проїзної частини автошляху Т-1008, поблизу буд. №140, закінчуючи виконання службових обов`язків. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 від спричинених тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

На підтвердження вищевказаних обставин в матеріалах справи також містяться висновки експерта № СЕ-19/111-23/25314-ІТ від 11.10.2023 та № СЕ-19/111-23/56094-ІТ від 27.10.2023, ухвала суду від 10.01.2024 у справі № 761/258/24.

ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 0000565.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року у справі № 754/611/24 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автогрейдера марки «PY 160G» р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом № АТ-34725341.

08.06.2023 ОСОБА_1 від свого імені та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до Товариства з обмеженою відповідальність «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до угоди про розмір страхового відшкодування від 05.04.2024 Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка є потерпілою особою та офіційним опікуном їх спільних малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), сина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з метою компенсації, згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», витрат, понесених в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 16.05.2023 з вини водія автогрейдером марки «PY 160G», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом АТ-3725341 та внаслідок якої потерпілому ОСОБА_5 було завдано тілесних ушкоджень, внаслідок яких він загинув, домовились, що розмір, спричиненого потерпілій ОСОБА_1 та їх спільним малолітнім дітям: доньці ОСОБА_3 , сину ОСОБА_2 , заподіяного смертю ОСОБА_5 , пов`язаного з похованням, відшкодуванням по втраті годувальника та моральної шкоди за страховим випадком, що стався 16.05.2023, складає 300 000,00 грн.

Відповідно до акта спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16.05.2023 о 12:35 в Комунальному підприємстві «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» від 25.07.2024, згідно з вимогами п. 34 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 (далі - Порядок), комісія зі спеціального розслідування, одноголосно вирішила, що нещасний випадок з ОСОБА_5 , асфальтобетонником 4 розряду КП «ШЕУ Деснянського району м. Києва», визнано пов`язаним з виробництвом, як такий, що підпадає під дію підпункту 2 п. 52 Порядку (протокол засідання комісії № 2 від 23.07.2024).

Також у Акті зазначається, що ОСОБА_4 , машиніст автогрейдера КП «ШЕУ Деснянського району м. Києва», порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та вимоги пункту «Зупинка», розділу «Експлуатація» Інструкції з експлуатації автогрейдера «РУ 1606», а саме будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, достеменно знаючи, що автогрейдер обладнаний гідравлічною КРР, гідропідсилювачем керма та гідравлічним приводом гальм, що працюють від тиску масла, який створюється обертами двигуна розпочав рух вперед на спуск до проїзної частини автошляху Т-1008, внаслідок чого здійснив наїзд на дорожнього працівника КП «ШЕУ Деснянського району м. Києка» ОСОБА_5 .

При судово-токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_5 знайдено етиловий спирт у концентрації 2,34 г/л (проміле) (висновок експертного дослідження від 25.05.2023 № 051-840-2023).

ОСОБА_5 , асфальтобетонник 4 розряду КП «ШЕУ Деснянського району м. Києва», під час робочого часу, не подбав про особисту безпеку та знаходився в стані алкогольного сп`яніння на території виконання робіт, чим порушив вимоги п. 6.1. розділу 6 "Відповідальність працівників" Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників шляхово-експуатаційного управління ремонту утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району, що затверджені начальником КП «ШЕУ Деснянського району м. Києва» та п. 1.16 Інструкцій з охорони праці для асфальтобетонника № 2, що затверджена наказом начальника КП «ШЕУ Деснянського району м. Києва» № 09 від 06.01.2023, а саме: працівник несе відповідальність за порушення трудової, технологічний та виробничої дисципліни.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника страховиком, а тому решта має бути сплачена КП, у зв`язку з чим позивачами правомірно заявлено про стягнення з відповідача-2 на користь дітей шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, починаючи з 16.02.2025 і до досягнення ними вісімнадцяти років, а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років є обґрунтованою.

Частка, яка припадає на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить по 1/3 заробітку (доходу) їх батька, з урахуванням частки, що припадала на самого загиблого.

Слід зазначити, що позивачем заявлено вимогу про відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника з розрахунком середньомісячної заробітної плати в сумі 17 116,24 грн, однак відповідно до довідки про середню заробiтну плату (дохiд) за період з червня 2022 року по травень 2023 року середньомісячна заробітна плата ОСОБА_5 складала 16709,95 грн.

У такому випадку частка, яка припадала на одного утриманця, становить 5596,98 грн.

Враховуючи викладене позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника підлягають частковому задоволенню, а в частині стягнення з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м. Києва: на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щомісячно по 5596,98 грн, починаючи з 16.02.2025 та до до досягнення ним вісімнадцяти років ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника; на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно по 5596,98 грн, починаючи з 16.02.2025 до досягнення нею вісімнадцяти років ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), а у разі продовження навчання - до його закінчення, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника.

Судові витрати покладаються на відповідача-2 у розмірі 13098,92 грн (369600,00 +335818,80+604473,84 =1 309 892,64*1/100).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що зменшення розміру моральної шкоди з 973 200,00 грн. до 150 000,00 грн. є грубим порушенням прав потерпілої сторони, адже відповідачі після ДТП не відшкодували позивачам ані матеріальної, ані моральної шкоди, а також не запропонували жодної допомоги. Винним в ДТП визнано виключно водія, а тому підстави для зменшення розміру моральної шкоди у суду першої інстанції були відсутні.

Колегія суддів зазначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, про що вказано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року у справі № 554/4401/22.

Головною умовою покладення на особу обов`язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Шкода, завдана внаслідок ДТП, з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

А тому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо того, що враховуючи наявність підстав, визначених частиною другою статті 1193 ЦК України, для зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого, зважаючи на принципи розумності, пропорційності та справедливості, суд дійшов висновку, що моральна шкода, завдана позивачам, має бути відшкодована у розмірі по 150 000,00 грн кожному з позивачів, з урахуванням відповідальності кожного відповідача.

Щодо обґрунтування апеляційних вимог Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» про те, що позивач жодним чином не обґрунтовує суму завданої моральної шкоди й хоч судом першої інстанції було зменшено суму моральної шкоди, апелянт вважає таку суму надмірною колегія суддів зазначає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Посилання апелянтів в апеляційних скаргах на те, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив вимогу про стягнення моральної шкоди, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення "Проніна проти України" № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Деснянського району» м. Києва залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 травня 2025 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана