Справа № 354/251/21
Провадження № 22-ц/4808/23/25
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Струтинської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скарг у Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Яремчанського міського суду від 06 березня 2024 року, у складі судді Остап`юк М.В., у справі за позовом Яремчанської міської ради Івано-Франківської області до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року Яремчанська міська рада звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :64:001:0001, площею 1,3116 га, яка розташована за межами села Микуличин, підлягала обов`язковій передачі в комунальну власність Яремчанської міської ради Івано-Франківської області. Однак, в період проведення заходів з інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення для передачі в комунальну власність територіальних громад, земельна ділянка передана Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області у приватну власність відповідачу ОСОБА_1 всупереч відмови органу місцевого самоврядування у погодженні надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою,з тих підстав що земельна ділянка більше як 20 років перебуває у користуванні місцевих жителів. Таке рішення призвело до передачі у приватну власність земельної ділянки, що десятки років знаходиться у постійному користування мешканців місцевості та порушує право громади в особі Яремчанської міської ради реалізувати свої повноваження як законного власника землі.

Позивач вважав, що Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області не було дотримано вимог законодавства щодо передачі спірної земельної ділянки державної форми власності у приватну власність ОСОБА_1 , що відбулося поза визначеною процедурою. Надання у приватну власність відповідачу ОСОБА_1 земельної ділянки, яка мала бути передана у комунальну власність порушує право громади в особі Яремчанської міської ради реалізувати свої повноваження як законного власника землі. Оскільки при передачі земельної ділянки в приватну власність Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області діяло всупереч вимогам Закону, то наказ від 17.09.2020 р. №9-1259/15-20-СГ, яким надано у власність ОСОБА_1 спірну земельну ділянку є недійсним та підлягає скасуванню. Також позивач просив скасувати державну реєстрацію права власності відповідача ОСОБА_1 , на спірну земельну ділянку, оскільки така проведена на незаконній підставі та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області передати спірну земельну ділянку у комунальну власність Яремчанської міської ради.

Рішенням Яремчанського міського суду від 06 березня 2024 року позов Яремчанської міської ради Івано-Франківської області до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування наказу, скасування державної реєстрації права власності, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 17.09.2020 р. №9-1259/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :64:001:0001, цільове призначення: 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, площею 1,3116 га, номер запису про право власності: 38465441, дата та час державної реєстрації: 25.09.2020 11:44:23.

У задоволенні позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області передати у комунальну власність Яремчанської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :64:001:0001 відмовлено.

Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу на вказане рішення. Вважає, що судом при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення.

Посилається на те, що доводи позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів з боку Головного управління Держгеокадастру є необґрунтованими, базуються виключно на припущеннях, не містять жодного обґрунтування негативного впливу на його конкретні реальні виражені права, свободи та інтереси. Тому Яремчанська міська рада є не належною стороною у справі, і підстав для звернення за захистом своїх прав не має.

Зазначає, що судом не досліджено факт користування ОСОБА_2 частиною спірної ділянки, однак його залучено як третю особу. Предметом цього спору є оспорення правомірності надання ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області відповідачу ОСОБА_1 у власність земельну ділянку, тому залучення ОСОБА_2 є порушенням норм процесуального права.

На виконання Указу Президента України від 15 жовтня 2020 р. № 449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» та постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області, на підставі наказів від 11.12.2020 № 50-ОТГ та від 18.12.2020 передано Яремчанській міській раді Івано-Франківської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 88,7916 га, які розташовані за межами населених пунктів Яремчанської міської територіальної громади.

Разом з тим, ще до передачі земель з державної форми власності у комунальну, 18.08.2020 року, ОСОБА_1 у відповідності до вимог статей 118, 122 Земельного кодексу України, подав до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,3116 га (кадастровий номер :64:001:0001), яка розташована за межами населеного пункту села Микуличина Яремчанської міської ради для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України Головним управлінням вживалось ряд заходів щодо розгляду вказаного клопотання заявника, зокрема, звернення до державного кадастрового реєстратора за місцем знаходження запитуваної земельної ділянки від 19.08.2020 № 1959/3-20-0.332. Відділом у м. Яремче Міськрайонного управління у Надвірнянському районі та м. Яремчому Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надано відомості з Державного земельного кадастру щодо запитуваної земельної ділянки. Також Головне управління зверталось із запитом до Микуличинської сільської ради листом від 19.08.2020 року № 18-9-0.332-4704/0/2-20 щодо погодження надання земельної ділянки ОСОБА_1 07.09.2020 № 2251/0/1-20 Головне управління отримало відповідь від Микуличинської сільської ради про те, що дане клопотання буде розглянуте на черговій сесії Микуличинської сільської ради. Крім того зазначено, що дана земельна ділянка використовується для сінокосіння та випасання великої рогатої худоби та овець.

За результатами розгляду клопотання та долучених до нього матеріалів, Головним управлінням, відповідно до вимог законодавства видано наказ № 9-1130/15-СГ від 31.08.2020 року, яким надано ОСОБА_1 , дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом не враховано, що відповідь Микуличинської сільської ради надійшла лише 07.09.2020, жодних підтверджень про надання відповіді у строк передбачений пунктом 2.3 рішенням колегії Держземагенства України №2/1 «Про обов`язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності», введеним в дію наказом Держземагенства України від 15.10.2014 №328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014» Яремчанською міською радою саме 20.08.2020 надано не було.

Зазначає, що безпідставними є доводи позивача, про те, що спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні жителів села Микуличин та використовується для випасання великої рогатої худоби та овець. Згідно інформації про оспорювану земельну ділянку, наданої Міськрайонним управлінням у Надвірнянському районі та м. Яремчі, вказана земельна ділянка згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» відноситься до земель запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) (код класифікації 16.00), а землі для випасання худоби згідно Класифікації видів цільового призначення земель мають інший код класифікації, а саме 18.00.

Використання земельної ділянки для випасання великої рогатої худоби та овець не визначено самостійною підставою для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому твердження позивача про прийняття Головним управлінням наказу про надання у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки всупереч чинного законодавства є безпідставним.

Судом не взяті до уваги висновки Верховного Суду висловлені в постановах від 06.12.2019 у справі № 813/4498/16. Від 04.05.2020 у справі 813/2061/17, від 18.09.2022 у справі 813/2757/18, від 12.02.2019 у справі №825/1602/17.

Вважає невірним висновок суду з приводу необхідності Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області отримати погодження Микуличинської сільської ради щодо передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

Зазначає, що оспорювана земельна ділянка знаходиться поза межами населеного пункту на території Микуличинської сільської ради, тому ГУ Держгеокадастру було наділене правом розпоряджатись спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок, якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

В свою чергу, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки. Таким чином вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки також не підлягала задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Тому скасування запису про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянки не є належним способом захисту, тому відповідна позовна вимога не могла бути задоволена.

Просить скасувати рішення суду в частині вимоги, яка стосується Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, а саме визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 17.09.2020 №9-2090/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу. Вважає апеляційну скаргу надуманою та безпідставною, а рішення суду законним та обґрунтованим. Зазначає, що спірна земельна ділянка була у власності його родини понад 100 років ще з 1901 року. ОСОБА_2 постійно користується земельною ділянкою, що підтверджено належними доказами та показами допитаних у судовому засіданні свідків.

На час прийняття оспорюваних наказів, які стали підставою для набуття права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, відповідачу ГУ Держгеокадастру було відомо, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні жителів села Микуличин, а орган місцевого самоврядування відмовив у наданні відповідачу ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо спірної земельної ділянки у зв`язку із її перебуванням у постійному користуванні місцевих жителів.

Тому надання у приватну власність відповідачу ОСОБА_1 спірної земельної ділянки відбулось з порушенням встановленої законодавством процедури, а відтак наказ від 17.09.2020 №9-1259/15-20, яким надано у власність ОСОБА_1 спірну земельну ділянку є недійсним та підлягає скасуванню. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Бабула Д.Я. апеляційну скаргу підтримав з наведених в ній мотивів.

Представник Яремчанської міської ради Захарчук Г.В. та третя особа ОСОБА_2 та її представник Гайтанюк М.М. заперечили доводи апеляційної скарги, вважають рішення суду законним та обґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що спірна земельна ділянка передана відповідачу ОСОБА_1 без отримання згоди органу місцевого самоврядування на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. Оскільки надання у приватну власність відповідачу ОСОБА_1 спірної земельної ділянки відбулося з порушенням встановленої законодавством процедури, відтак, наказ від 17.09.2020 №9-1259/15-20-СГ, яким надано у власність ОСОБА_1 спірну земельну ділянку є недійсним та підлягає скасуванню.

З такими висновками колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :64:001:0001 відносилася до земель сільськогогосподарського призначення, перебувала у державній власності та була розташована за межами населеного пункту села Микуличина Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником земельної ділянки з кадастровим номером :64:001:0001 на даний час є ОСОБА_1 . Останній набув право власності на земельну ділянку 25.09.2020. Підставою для реєстрації права власності є наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про затвердження документації із землеустрою та надання земель № 9-1259/15-20-СГ, виданий 17.09.2020.

18.08.2020 відповідач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогогосподарського призначення державної власності, площею 1, 3116 га з кадастровим номером :64:001:0001, яка розташована за межами населених пунктів Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області з метою подальшої передачі вказаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

На час подання відповідачем ОСОБА_1 вказаної заяви, відносно зазначеної категорії земель діяли спеціальні вимоги, які стосувалися обов`язкового отримання згоди від органу місцевого самоврядування на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою (Рішення Колегії Держземагентства № 2/1) та необхідність погодженням Держгеокадастром з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні») питання надання у приватну власність земельної ділянки вказаної категорії та форми власності (Розпорядження КМУ № 60-р).

19.08.2020 ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області звернулося до Микуличинської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області з проханням протягом десяти днів висловити позицію відносно можливого надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (1, 3116) для індивідуального садівництва за межами с. Микуличин Яремчанської міської ради (Лист від 19.08.2020 № 8-9-0.332-4704/0/2-20).

У відповідь на вказаний Лист Микуличинська сільська рада повідомила ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, що вказана земельна ділянка вже більше 20 років перебуває у користуванні жителів с. Микуличин та використовується для сінокосіння та випасання ВРХ та овець, і згідно Генерального плану с. Микуличин знаходиться на території садибно-житлової забудови. А також те, що питання відносно надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, площею 1, 3116 га з кадастровим номером :64:001:0001 буде розглянуте на черговій сесії Микуличинської сільської ради (Лист від 20.08.2024 № 214-02-11, т.1, а.с. 88).

Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області наказом від 31.08.2020 № 9-1130/15-20-СГ надало дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1, 3116 га (кадастровий номер :64:001:0001) за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту с. Микуличин, з метою подальшої передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства.

17.09.2020 Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області прийняло наказ №9-1259/15-20-СГ, яким затвердило проект землеустрою щодо відведення зазначеної спірної земельної ділянки ОСОБА_1 та надало останньому земельну ділянку у власність.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Предметом спору у цій справі є визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 17.09.2020 року № №9-1259/15-20-СГ, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 1,3116 га, кадастровий номер :64:001:0001, та скасування державної реєстрації права власності.

Відповідно до статей 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення (частина четверта статті 116 ЗК України).

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України.

За змістом частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 ЗК України).

Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 118 ЗК України проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підставою для відмови у погодженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (ч.6 ст. 186-1 ЗК України).

Таким чином законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проєкту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проєкту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Водночас згідно з вказаними нормами ЗК України, єдиною підставою для відмови у затвердженні проєкту землеустрою може бути лише те, що проєкт землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проєкту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 ЗК України, норми статті 118 ЗК України не містять.

Разом з тим, отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року, який набрав чинності з 01 січня 2013 року, внесено зміни до ЗК України, зокрема до статті 122, де розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності визначено відповідні управління Держземагентства.

З урахуванням змін до ЗК України, внесених зазначеним Законом з 01 січня 2013 року ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області було розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Івано-Франківської області до моменту передачі цих земель об`єднанням територіальних громад.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01 лютого 2018 року, необхідно було забезпечити:

- формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно зі статтею 117 ЗК України;

- передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, у комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок;

- здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі № 160/4378/21 (адміністративне провадження № К/990/22914/22) викладено висновок про те, що «статтею 117 Конституції України, яка кореспондує статтю 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», передбачено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Частина третя вказаної статті Закону визначає, що акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Таким чином, Кабінет Міністрів України може видавати розпорядження для оформлення процесів управління в ході реалізації своїх владних повноважень, правового закріплення розпорядчо-виконавчих дій (процедури) підпорядкованих йому державних та інших органів.

У даному випадку Кабінетом Міністрів України з метою реалізації своїх повноважень у перехідний період щодо розпорядження землями державної власності було видане зазначене розпорядження від 31 січня 2018 року № 60-р, яке визначає компетенцію Держгеокадастру з питання, що пов`язане з передачею земель сільськогосподарського призначення з державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад.

Дія цього розпорядження розповсюджується на Держгеокадастр та на об`єднані територіальні громади, тобто на конкретно визначене коло суб`єктів, на які, в свою чергу, покладено обов`язок розпорядження землями державної та комунальної форми власності.

Тобто, фактично розпорядження № 60-р носить організаційно-розпорядчий характер й адресований визначеному колу осіб. Отже, здійснення Держгеокадастром розпорядження землями сільськогосподарського призначення під час їх передачі у власність має відбуватися за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно зі статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Розпорядженням № 60-р передбачалася інвентаризація земель сільськогосподарського призначення державної власності на території України, а передача Держгеокадастром сільськогосподарських земель передбачалася виключно за погодженням з ОТГ. Отже, законодавець прийнятим нормативно-правовим актом продовжив курс на реалізацію повноцінної децентралізації з наданням ОТГ повноважень з розпорядження землями державної власності.

Фактично з моменту прийняття цього розпорядження землями комунальної власності ОТГ вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Це передусім стосується несформованих у Державному земельному кадастрі земельних ділянок. Що стосується сформованих земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, права державної власності на які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, переходять у комунальну власність ОТГ з моменту державної реєстрації такого права.

При цьому, Уряд цим розпорядженням фактично встановив заборону для Держгеокадастру на розпорядження сільськогосподарськими землями без погодження з ОТГ (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»)».

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2024 року в справі № 453/1375/21 (провадження № 61-14060св23), від 08 травня 2023 року у справі № 160/4378/21 (провадження № К/990/22914/22).

Отже, з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України розпорядження від 31 січня 2018 року № 60-р ГУ Держгеокадастру у Івано-Франківській області могло передавати земельні ділянки у власність громадян виключно за погодженням з Микуличинською сільською радою, правонаступником якої є позивач Яремчанська міська рада (висновок Верховного Суду від 08 травня 2023 року в справі № 160/4378/21 (провадження № К/990/22914/22).

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що Микуличинська сільська рада, правонаступником якої є Яремчанська міська рада не погоджувала передачу у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що станом на час прийняття оскаржуваного наказу який став підставою для набуття права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, ГУ Держгеокадастру було відомо, що орган місцевого самоврядування не надав погодження щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що земельна ділянка перебуває у користуванні жителів села Микуличин та використовується для випасання великої рогатої худоби та овець.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області всупереч частині сьомій статті 118 ЗК України, розглядаючи клопотання ОСОБА_1 , яке надійшло після проведення робіт з інвентаризації земель територіальної громади, не пересвідчилось у відповідності розташування об`єкта вимогам законодавства, тому незаконно затвердило проєкт землеустрою та передало спірну земельну ділянку у власність ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, приймаючи оскаржуваний наказ від 17 вересня 2020 року №9-1259/15-20-СГ, порушило вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що наказ ГУ Держгеокадастру про затвердження проєкту землеустрою та передання у власність спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 є незаконним та підлягає визнанню недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог Яремчанської міської ради, та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Яремчанського міського суду від 06 березня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 травня 2025 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин