Справа № 296/6122/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

10 квітня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючої судді Петровської М.В.,

за участю секретаря судових засідань Дзюман О.І.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою та просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 110 413,64 грн, моральну шкоду у розмірі 15 000 грн, а також 7 000 грн сплачених коштів за проведення автотоварознавчої експертизи.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником автомобіля RENAULT KANGOO, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . 15.03.2023 нею надано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довіреність №338 на користування, володіння та розпорядження автомобілем RENAULT KANGOO, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , з метою продажу останнім. Оскільки ОСОБА_4 не вчиняв жодних дій щодо знаходження покупця та реалізації вказаного автомобіля, 11.05.2023 припинено дію довіреності, що стверджується витягом з Єдиного реєстру довіреностей за № 49952041 від 11.05.2023, про що повідомлено відповідача. Однак, ОСОБА_4 вимоги позивачки повернути її автомобіль ігнорував, тобто фактично заволодів ним злочинним шляхом. Протягом тривалого часу ОСОБА_4 безпідставно використовував автомобіль в особистих інтересах, не обслуговував його, не проводив його ремонт, приводячи автомобіль в непридатний для використання стан. Вищевказаними неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив значні матеріальні збитки на суму 110 413,64 грн, що стверджується висновком експерта автотоварознавчої експертизи № 3115 від 08.04.2024. Також їй завдана моральна шкода, яку оцінює в розмірі 15 000 грн, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача спричинені нервові страждання, останній змусив застосовувати додаткові зусилля до організації життя позивачки, так як в період воєнного стану вона не могла користуватися своїм автомобілем чи отримати кошти за нього, а відповідач умисно привів автомобіль у непридатний стан, переховував автомобіль і тільки за допомогою працівників поліції 25.11.2023 повернув вже технічно несправний автомобіль. Позивачкою витрачено 7000 грн за проведення автотоварознавчої експертизи № 3115 від 08.04.2023, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

27.08.2024 на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Стахова Андрія Олексійовича надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача вказав, що в період часу з 2021 року та до моменту виникнення конфлікту (початок 2023 року) сторони у справі проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується довідкою. За час такого спільного проживання сторонами прийнято рішення про придбання спірного у справі автомобіля з метою користування ним відповідачем по справі. За досягнутою домовленістю між сторонами право власності на такий транспортний засіб було зареєстровано на позивача по справі, оскільки остання оплачувала його вартість при придбанні. В період часу після придбання автомобіля та до моменту припинення взаємовідносин між сторонами відповідач по справі сплачував вартість придбаного транспортного засобу позивачу по справі періодичними платежами. Після здійснення повного розрахунку з відповідачем останньою було видано довіреність на право розпорядження транспортним засобом, оскільки за досягнутою домовленістю відповідач мав набути право власності на транспортний засіб, зареєструвавши його за допомогою вказаної довіреності. Подальше скасування довіреності позивачем унеможливило здійснення таких дій та фактично означало відмову позивача від існуючих та раніше погоджених домовленостей. Після видачі довіреності позивачем по справі було написано власноручну розписку про відсутність матеріальних претензій до відповідача, яка зберігалась за місцем проживання відповідача та позивача. З урахуванням того, що позивачем було обмежено доступ до приміщення, де зберігались (і досі зберігаються) особисті речі відповідача, в тому числі вказана розписка, надати таку суду є неможливим не з вини відповідача по справі. Наведене спростовує доводи позовної заяви в частині того, що видача довіреності необхідна для того, щоб відповідач по справі знайшов покупця та здійснив продаж автомобіля.

Стосовно пошкодження транспортного засобу зазначає, що 02.10.2023 за місцем проживання відповідача по справі позивач в агресивній формі вчинила конфлікт, в ході якого самостійно нанесла суттєві пошкодження транспортному засобу, розбивши дзеркала заднього виду, лобове та бокове скло, фару. Погрози вчинення таких дій надходили відповідачу раніше, про що свідчить електронне листування сторін, та звернення відповідача до Відділу поліції № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області. За таких обставин неможливо покладати відповідальність за пошкодження транспортного засобу на відповідача за умов, коли сам позивач наніс такі пошкодження.

Також вказує, що позивач по справі добровільно передала в користування та розпорядження транспортний засіб відповідачу, а відтак таке володіння та користування не може вважатись неправомірним. Про факт скасування довіреності відповідача не було повідомлено і таких доказів матеріали справи не містять. Про це він дізнався лише після надходження інформації від правоохоронних органів, після чого, в присутності представників поліції, передав транспортний засіб позивачу. Так само відповідачу не надходило вимог стосовно повернення транспортного засобу. За таких обставин неможливо стверджувати і про протиправне заволодіння або ж неправомірне користування відповідачем транспортним засобом в проміжок часу після скасування довіреності та до моменту фактичної передачі транспортного засобу позивачу. Доказів на підтвердження того, що автомобіль на момент передачі у володіння, користування та розпорядження відповідачу мав технічно кращий стан та не мав тих пошкоджень, які ставляться у вину відповідачу, матеріали справи не містять. Натомість такі пошкодження з`явились 02.10.2023 внаслідок дій позивача. В частині того, що транспортний засіб передавався позивачу з розібраним моторним відсіком, то така обставина мала місце з огляду на те, що спірний автомобіль 1999 року випуску і мав дефекти двигуна, які відповідач по справі власними силами і коштами усував. Такі дії, направлені навпаки на покращення технічного стану транспортного засобу, аж ніяк не можуть свідчити про вину відповідача та про свідоме нанесення збитків позивачці. Остання належним чином за допомогою засобів доказування не доводить факт завдання їй моральних хвилювань, а пред`явлення вимог в цій частині носить суто формальний характер. Посилання позивача на те, що під час воєнного стану не могла користуватись своїм автомобілем, не заслуговують на увагу, оскільки у неї відсутнє право на керування транспортним засобом. Зауважує, що відповідальність за завдану шкоду настає за наявності всіх підстав: шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою; вини. Проте всі складові відсутні, що виключає можливість задоволення позовних вимог.

29.10.2024 від позивачки надійшла відповідь на відзив, у якій просить вважати відзив необгрунтованим. Зазначає, що ОСОБА_4 проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_2 разом зі своїми дітьми з яких двоє повнолітніх, а троє неповнолітніх. В неї немає потреби проживати на ділянці № 1145 Баришівського масиву разом із трьома неповнолітніми дітьми, які відвідують школу у м.Житомирі, потребують постійного догляду та піклування, оскільки має упорядковану квартиру в м.Житомирі, також окрему упорядковану квартиру в м.Житомирі має і ОСОБА_4 . Отже, інформація про проживання з відповідачем однією сім`єю не відповідає дійсності. Довідка за підписом голови Баришівського масиву про те, що сторони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та будівництво в Баришівському масиві «Селена» на ділянці № НОМЕР_3 , була отримана ОСОБА_4 шляхом обману голови на підставі тільки його показів. Автомобіль RENAULT KANGOO, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , придбано позивачкою 20.03.2021 за особисті кошти ще до того часу на який вказує ОСОБА_4 , що нібито проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Зазначений вище автомобіль придбано для її родини, з якої старший повнолітній син ОСОБА_5 має водійське посвідчення. ОСОБА_4 з метою заволодіння автомобілем запевнив позивачку, що його можливо вигідно перепродати, надавши йому довіреність на керування та розпорядження вказаним автомобілем. Твердження ОСОБА_4 , що вона особисто 02.10.2023 пошкодила свій автомобіль є надуманим та безпідставним, оскільки вказана обставина не підтверджується будь-яким судовим рішенням. Автомобіль був повернутий ОСОБА_1 завдяки втручанню працівників поліції у несправному технічному стані.

01.11.2024 від представника відповідача - адвоката Стахова А.О. надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Представник відповідача додатково вказав, що факт проживання сторін по справі однією сім`єю, а також обставин набуття права власності на транспортний засіб не входить до предмету доказування у цій справі. Позивачкою не було спростовано обставин: правомірного користування відповідачем транспортним засобом; не повідомлення позивачем відповідача про факт скасування довіреності та відсутності вимоги позивача до відповідача про повернення транспортного засобу; пошкодження позивачем транспортного засобу; недоведеності кращого технічного стану автомобіля на момент передачі його в користування відповідачу; недоведеності факту завдання моральної шкоди.

07.02.2025 від представника відповідача - адвоката Стахова А.О. надійшли додаткові пояснення щодо висновку експерта № 3115. Зокрема, на сторінці 11 висновку в пункті 1.1. експерт вказує, що вбачається економічна недоцільність ремонту транспортного засобу, оскільки вартість відновлювального ремонту становить 324 175, 58 грн, що не є меншою за ринкову вартість ідентичних не пошкоджених автомобілів 1998 року випуску, яка становила 110 413, 64 грн. Отже, експертом фактично встановлено та визнано позивачем, що транспортний засіб є фізично знищеним. Таким чином, підлягає до відшкодування сума збитків, обрахована як різниця між вартістю автомобіля та утилізаційними залишками. Подібні висновки були зроблені в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі № 209/3145/15-ц, від 05 серпня 2020 року у справі№ 362/3680/17. Утилізаційна вартість експертом встановлена не була та будь-якими іншими доказами в матеріалах справи не підтверджується. Важливо вказати, що якщо транспортний засіб отримав пошкодження внаслідок іншої події, відмінної від ДТП (вандалізм, падіння дерева, іншим чином завдання шкоди) принципи визначення розміру збитків залишаються незмінними, оскільки є базовими та незалежними від того, якою саме подією завдано збитків. За умов відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження залишкової вартості ТЗ суд позбавлений можливості як визначити їх самостійно, так і визначити реальний розмір збитків, оскільки матеріали справи не містять критично важливої складової для здійснення такого математичного обрахунку. Отже, слід дійти висновку про те, що позовні вимоги по справі є необґрунтованими, оскільки у встановленому законом порядку позивачем не доведено суму завданих збитків, тоді як відповідачем таку суму спростовано. Також, експерт виходив з того, що пошкоджень ТЗ до цього не мав, а інформація в наданих документах відповідає дійсності, експертиза проводилася для оцінки збитків внаслідок протиправних дій відповідно до заяви замовника. При оцінці збитків враховувалися пошкодження, факт завдання яких відповідач заперечує, такі як пошкодження дзеркала заднього виду, лобове та бокове скло, фари. Так само в таблиці пошкоджень на сторінці 10 висновку міститься інформація про розкомплектований ДВЗ та зазначено, що його ремонт не передбачено і така складова потребує заміни. Вказане не відповідає об`єктивності, оскільки збір двигуна внутрішнього згорання як складової ТЗ за його наявності (а такий наявний, оскільки в ході розгляду справи було встановлено факт передачі відповідних запчастин відповідачем позивачу) не потребує суттєвих матеріальних та трудових затрат. Стосовно складових, відносно яких в таблиці вказано «частково відсутні», то з урахуванням як поведінки позивача, так і того, що всі запчастини були передані відповідачем, а огляд експертом проводився на території домоволодіння позивача, відповідач по справі не виключає навмисне приховування від експерта ряду запчастин та складових ТЗ для формування якомога більшої суми збитків. Стосовно тривалого часу експлуатації ТЗ, то покладення на відповідача по справі збитків в розмірі ринкової вартості ТЗ, яким відповідач користувався незначний проміжок часу та який має значний фізичний знос та пошкодження, пов`язані з експлуатацією до цього, є необґрунтованим. Так, з урахуванням часу експлуатації ТЗ не виключено, що експерт дійшов би висновку про фізичне знищення ТЗ навіть оцінюючи його без гіпотези про «протиправні дії», а суто за фактом його тривалого використання та зносу. Отже, висновок експерта № 3115 по даній справі не може вважатись належним та допустимим доказом на підтвердження суми завданих збитків, оскільки: не містить визначеної суми залишкової вартості ТЗ; складений з урахуванням пошкоджень, нанесення яких відповідачем спростовано; базується на основі інформації, наданої позивачем, що позбавляє суд та учасників процесу можливості перевірити дійсність та достовірність наданої експерту інформації та, власне, комплектності ТЗ (висновок експерта ґрунтується на інформації позивача без належного дослідження об`єктивних обставин); базується на основі двох ключових факторів - тривалий час експлуатації ТЗ та пошкодження ТЗ. Отже, методологічні недоліки в оцінці пошкоджень ставлять під сумнів обґрунтованість суми заявлених позивачем збитків; характеризується як необ`єктивний, оскільки передбачає більш дороговартісні способи відновлення окремих складових замість дешевших. Так, висновок містить необґрунтовані твердження щодо необхідності заміни окремих агрегатів автомобіля.

В судових засіданнях, позивачка та її представник підтримали позов з підстав, зазначених у ньому, та у відповіді на відзив на позовну заяву, просили позов задовольнити.

Позивачка додатково пояснила та на запитання учасників, суду повідомила, що оформила довіреність виключно з метою продажу належного їй автомобіля, ніяких близьких відносин у неї та відповідача не було. ОСОБА_4 проживав в її будинку на земельній ділянці АДРЕСА_3 разом з товаришем Дімою, оскільки була домовленість про проведення ремонтних робіт на ділянці без сплати за проживання. Оскільки відповідача вигнала жінка, він звернувся із проханням пожити у неї, а відмовити йому не могла, бо перебували у дружніх стосунках. В подальшому вона вигнала ОСОБА_4 , бо в нього склалися неприязні стосунки з її дітьми. Сама ОСОБА_1 на масиві не проживала, а проживала з дітьми в АДРЕСА_4 , однак періодично приїжджала і доглядала за земельною ділянкою. Автомобіль придбала для особистих потреб, для зручності, оскільки має сімох дітей, а водійське посвідчення є у її сина. Також зверталася до ОСОБА_4 , щоб він її періодично підвозив. Жодних домовленостей з відповідачем про подальше переоформлення автомобіля на нього не було. Будь-яких розписок з приводу відсутності до нього матеріальних претензій вона не писала. ОСОБА_4 ухилявся від повернення автомобіля в добровільному порядку, тому звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 25.11.2023 відповідач повернув автомобіль в несправному стані.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову з мотивів, вказаних у у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву, додаткових пояснень.

Відповідач ОСОБА_4 , допитаний як свідок, показав, та на запитання учасників, суду повідомив, що познайомився з ОСОБА_1 в 2020 році. З квітня 2021 року проживали разом з позивачкою однією сім`єю, як чоловік та жінка, в Баришівському масиві на її земельній ділянці. У позивачки є 7 дітей, з яких 4 повнолітніх та 3 неповнолітніх. Вони приїжджали на масив, однак там не проживали. Він домовився з позивачкою, що остання позичить йому кошти на придбання автомобіля в сумі 3 500 дол США, про що було складено розписку, тому і було оформлено довіреність. Позичені кошти, а всього в сумі 4 000 дол.США він їй повернув, однак розписки від позивачки про це у нього немає, вона залишилася в її будинку разом з деякими його речами, які ОСОБА_1 не віддала. Після придбання автомобіля, ним користувався тільки він, авто було у справному стані. 30.04.2023 ОСОБА_1 виставила частину його речей за паркан із запискою «пам`ятай про розписку». Після того він в тій хаті не був. До пошкодження транспортного засобу такий був у частково розібраному стані, оскільки власними силами його ремонтував. На себе не переоформив авто, тому що довіряв позивачці. Про пошкодження авто дізнався від сусідки, яка зателефонувала та повідомила про такий факт. Авто в той час перебувало на його ділянці в Баришівському масиві, яку придбав на початку 2023 року, та яка не була придатна для проживання. Земельна ділянка огороджена, однак на її територію можна проникнути через сітку в паркані.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20.03.2021 є власницею транспортного засобу марки та моделі «RENAULT KANGOO», білого кольору, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Згідно довідки № 79 від 24.08.2024, виданої головою Барашівського масиву Аксьоновою В.Ц., ОСОБА_4 в період з квітня 2021 року по квітень 2023 року проживав разом з ОСОБА_1 за адресою: Барашівський масив «Селена», ділянка 1146 (а.с.73).

У відповідності до довідки № 528 від 28.10.2024, виданої директором та паспортистом ТОВ «КК «Домком Житомир», ОСОБА_1 та її діти: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , - проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.122). ОСОБА_5 має посвідчення водія НОМЕР_4 (а.с.123).

15.03.2023, ОСОБА_1 , строком на п`ять років, видано довіреність ОСОБА_4 , якою уповноважено останнього експлуатувати, користуватися, розпоряджатися (подати, обміняти, здати в оренду, передавати в заставу та інше), знімати та ставити на облік в уповноважених органах належний їй транспортний засіб марки та моделі «RENAULT KANGOO», білого кольору, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Довіреність посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського територіального округу Силіним С.В. та зареєстровано в реєстрі за № 338 (а.с.7,8).

11.05.2023 приватним нотаріусом Житомирського міського територіального округу Силіним С.В. припинено дію довіреності від 15.03.2023 на підставі заяви ОСОБА_1 від 11.05.2023 № 61/02-16, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 49952041 від 11.05.2023 (а.с.9).

02.10.2023 слідчим СВ ВП №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Дем`янюком Р.М. прийнято усну заяву від ОСОБА_4 про те, що в період часу з 19:30 01.10.2023 по 09:00 02.10.2023 було пошкоджено автомобіль «RENAULT KANGOO», державний номер НОМЕР_1 , сума збитку складає приблизно 10 000 грн. Виявлено наступні пошкодження: лівого та правого дзеркал заднього виду; правої фари; лобового скла; скла лівого водійської двері, уламки якого знаходяться в салоні.

На підставі заяви ОСОБА_4 , за участю спеціаліста ОСОБА_10 та в присутності двох понятих, цього ж дня слідчим Дем`янюком Р.М. проведено огляд місця події території домоволодіння за адресою: Барашівський масив «Селена», ділянка НОМЕР_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 . На даній ділянці, що огороджена секційним парканом 2 м висотою по периметру розташований автомобіль «RENAULT KANGOO», білого кольору, державний номер НОМЕР_1 . Під час огляду встановлено наступні пошкодження: дзеркала заднього виду з правої та лівої сторони; права фара; лобове скло; бокове скло лівої водійської двері, уламки якого знаходяться в салоні автомобіля. Присутній ОСОБА_4 пояснив, що пошкодження відбулося в період часу з 19:30 01.10.2023 по 09:00 02.10.2023, у нанесенні якого підозрює ОСОБА_1 (а.с.101-104).

Згідно рапорту оперуповноваженого СКП ВП №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Поліщука Дмитрія, ним було здійснено дзвінок ОСОБА_1 , під час якого остання повідомила, що автомобіль належить їй і вона з ним, що хоче, то і робить (а.с.105).

За результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих в ЄО № 10415 від 02.10.2023 за зверненням гр. ОСОБА_4 , оперуповноваженим СКП ВП №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Поліщуком Дмитрієм складено довідку, погоджену т.в.о. начальника СКП ВП №1 ЖРУП ГУНП в Житомирській області Миколою Омецинським. Довідкою встановлено, що в період часу з 01.10.2023 по 02.10.2023 невідома особа пошкодила автомобіль «RENAULT KANGOO», білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_4 на підставі довіреності та належить ОСОБА_1 , з якою перебувають у конфліктних відносинах. ОСОБА_1 повідомила, що нею скасовано довіреність, від написання пояснень та заяв відмовилася. В ході перевірки не встановлено фактів вчинення кримінального правопорушення, від написання заяви власниця відмовилася, тому підстав для внесення відомостей до ЄРДР немає (а.с.99).

25.11.2023 ОСОБА_4 складено розписку, згідно якої ним, в присутності оперуповноваженого Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 , передано ОСОБА_1 автомобіль «RENAULT KANGOO», білого кольору, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , з переліком деталей, які знаходяться в салоні автомобіля та зобов`язанням до 25.12.2023 передати паливну систему, форсункі, систему подачі палива генератора, гідропідсилювача керма, ПНВД. Розписку підписано 25.11.2023 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.10).

За змістом ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 12.10.2023 в справі № 295/13774/23 та ухвали Житомирського апеляційного суду від 01.02.2024 в справі № 295/16791/23, зобов`язано уповноважених осіб Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного у заяві ОСОБА_1 від 07.09.2023, що зареєстрована в ЖЄО №38386, та розпочати досудове розслідування. В подальшому в ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за №0003184 від 18.10.2023 за ч.1 ст.289 КК України по факту незаконного заволодіння ( ОСОБА_4 прим.суду) транспортним засобом - автомобілем «RENAULT KANGOO», білого кольору, державний номер НОМЕР_1 . Постановою старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області Дев`ятка О.І від 31.10.2023 закрито кримінальне провадження №0003184 від 18.10.2023. (а.с.142-151).

Згідно висновку експерта № 3115 транспортно-товарознавчої експертизи, складеного експертом ОСОБА_12 08.04.2024 (а.с.11-31):

1) вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_6 , внаслідок пошкодження його після здійснення протиправних дій з урахуванням, що автомобіль попередніх аварійних та експлуатаційних пошкоджень не мав, станом на 15.03.2023 становила 110 413,64 грн;

2) вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_6 , станом на 15.03.2023 становила 324 175,58 грн;

3) ринкова вартість автомобіля Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_6 , з урахуванням, що автомобіль попередніх аварійних та експлуатаційних пошкоджень не мав, станом на 15.03.2023 становила 110 413,64 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє (ч.1 ст.238 ЦК України).

За змістом ч.1 та ч.3 ст.244 ЦК України, представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється, в тому числі, у разі скасування довіреності особою, яка її видала;

У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність (ч.3 ст.248 ЦК України).

Статтею 249 ЦК України врегульовано , що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною (ч.1 ст.249).

Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність (ч.2 ст.249).

Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася (ч.3 ст.249).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ч.3 ст.386 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, має власник майна.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, у справах про відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивач має довести факт заподіяння цієї шкоди, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв`язок між цією поведінкою та шкодою, а відповідач - відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, а відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди.

Свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: м.Житомир, Барашівський масив, показала, що є сусідкою сторін по справі, перебуває з ними в нормальних стосунках. Їй відомо, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проживали на земельній ділянці позивачки з 2021 по 2023 рік разом як чоловік та дружина, вели спільно господарство, ОСОБА_14 здійснював ремонтні роботи на ділянці ОСОБА_15 . Чи проживали разом з ними діти ОСОБА_1 їй невідомо. У ОСОБА_15 є семеро дітей. В них була машина «RENAULT KANGOO», білого кольору, на якій їздив тільки відповідач. Вважала, що то був автомобіль відповідача, оскільки ніколи не бачила ОСОБА_16 за кермом, а ОСОБА_14 періодично возив її на цьому авто. Десь в жовтні вранці вигулювала свою собаку та проходила повз земельної ділянки ОСОБА_17 , через сітку в паркані побачила, що вікна машини побито, і одразу зателефонувала відповідачу. Свідком самої події вона не була. ОСОБА_18 певний час до події стояла на території ОСОБА_17 , а він їздив на іншій. Щоб дістатись до земельної ділянки відповідача, спочатку треба пройти повз ділянку позивачки.

Свідок ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: м.Житомир, Барашівський масив, показав, що є сусідом сторін по справі, перебуває з ними в нормальних стосунках. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проживали на земельній ділянці позивачки з 2021 по 2023 рік разом як чоловік та дружина. ОСОБА_14 здійснював ремонтні роботи на ділянці ОСОБА_15 . Зі слів відповідача йому стало відомо, що він купив автомобіль «RENAULT KANGOO» білого кольору. Автомобіль використовувався ним для ремонтних робіт, тільки ОСОБА_14 обслуговував машину, тому думав, що це його автомобіль. Позивачка авто не користувалася. Восени 2023 року йому подзвонила дружина ОСОБА_13 та повідомила, що машина «RENAULT KANGOO» побита. Пізніше, коли їхав додому, побачив пошкоджену машину на території ОСОБА_4 . До пошкоджень він бачив машину в технічно справному стані, вона тимчасово стояла на земельній ділянці відповідача, яка огороджена парканом, а в одному місці в паркані є сітка, через яку можна потрапити на територію ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: м.Житомир, Барашівський масив «Селена», земельні ділянки № НОМЕР_7 та № НОМЕР_8 , показала, що є сусідкою сторін по справі, перебуває з ними в нормальних стосунках. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проживали на земельній ділянці позивачки з 2021 року приблизно 2 роки разом як чоловік та дружина, відповідач добудовував Ірині будинок. У позивачки є семеро дітей, але ніколи не бачила, що діти проживали разом з нею. У ОСОБА_17 була машина, якою він користувався сам, одного разу він підвозив свідка на роботу. Вважала, що авто належить відповідачу, оскільки ремонтував авто, кермував ним тільки він. Свідок працює в АТ «Житомиробленерго» з графіком роботи з 8 години, тому, щоб добратися на роботу, кожного ранку іде на 7 год. на автобусну зупинку чекати автобус, який зупиняється біля будинку ОСОБА_15 . Одного дня, коли йшла на зупинку, зранку назустріч ішла ОСОБА_15 і спочатку ОСОБА_20 не звернула на це увагу, але в цей же день їй зателефонувала сестра ОСОБА_13 і повідомила про пошкодження автомобіля відповідача. Зустріч з ОСОБА_15 так рано її здивувала, оскільки для чого було йти пішки, якщо тільки поїхав автобус з зупинки, а магазині всі закриті. По тій дорозі ОСОБА_15 могла йти тільки повз ділянку ОСОБА_21 , однак щоб потрапити на свою, такої необхідності у позивачки немає. На своїй земельній ділянці відповідач постійно не проживав, але час від часу навідувався. Не пам`ятає, чи бачила ОСОБА_22 напередодні події, в день події та на наступний день.

Свідок ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає в с.Барвинівка, Звягельського р-ну, Житомирської обл., показав, що перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_24 та знайомий з ОСОБА_25 . В період з 2021 року по осінь 2022 року разом з ОСОБА_26 проживали в будинку позивачки, оскільки проводили на її території будівельні роботи з прибудови будинку, ремонтних робіт всередині будинку. Потім ОСОБА_27 залишився сам проживати з позивачкою, відносини у них були як у подружжя, періодично позивачка залишала дітей з ОСОБА_4 . У відповідача у постійному користуванні був автомобіль «RENAULT KANGOO» білого кольору, на якому перевозив різні будівельні матеріали, тому вважав його власником автомобіля. Ірина автомобілем не кермувала. Одного дня їхав на роботу повз земельної ділянки ОСОБА_28 і побачив його стурбованого. Останній повідомив про пошкодження автомобіля, був шокований, викликав поліцію. На території земельної ділянки відповідача свідок бачив «RENAULT KANGOO», в якому побито скло, а також звернув увагу, що сітка в паркані була прим`ята, ніби по ній хтось перелазив. Потім приїхала поліція. При них відкривався капот автомобіля, та двигуна у ньому не було.

Свідок ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є рідною сестрою відповідача, та наразі сусідкою по земельній ділянці в Барашівському масиві «Селена» (земельна ділянки № НОМЕР_9 ) показала, що у березні 2021 року брат повідомив їй про те, що його знайома ОСОБА_15 позичить йому кошти на придбання автомобіля в сумі 3 500 дол.США, а брат віддасть їй вже 4 000 дол.США. Розписка про це складалась у неї вдома за участю брата, ОСОБА_15 та її дочки ОСОБА_30 . Через два роки в автомобілі при ній була складена ще одна розписка, згідно якої ОСОБА_14 частину коштів виплатив ОСОБА_15 по позиці, а в рахунок іншої частини досягли домовленості, що брат буде проводити ремонтні роботи в домі ОСОБА_15 . Після погашення всієї суми боргу, з ОСОБА_15 погодили, що остання переоформить автомобіль «RENAULT KANGOO» на відповідача. Їй відомо, що з 2021 року ОСОБА_31 та ОСОБА_14 перебували у стосунках, жили як подружжя на земельній ділянці ОСОБА_15 , у позивачки є семеро дітей, які періодично приїжджали на масив. Автомобілем «RENAULT KANGOO» користувався тільки брат. Про пошкодження автомобіля їй відомо, що в ньому було побите скло, і брат викликав поліцію, щоб зафіксувати подію. Після пошкоджень ОСОБА_14 не користувався цим автомобілем.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У цій справі судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка 15.03.2023 видала ОСОБА_4 довіреність, всупереч вимогам ч.2 ст.249 ЦК України, негайно не повідомила про скасування довіреності ОСОБА_4 , а протилежного стороною позивача не доведено.

Слід відзначити, що пояснення позивачки та її представника щодо виконання вимог ч.2 ст.249 ЦК України є суперечливими. Зокрема, ОСОБА_1 в судових засіданнях вказувала, що повідомила ОСОБА_4 про скасування довіреності в усній формі в травні 2023 року, і що направила відповідне повідомлення на адресу реєстрації відповідача. Натомість представник позивача вказав, що нотаріус направив відповідачу лист про скасування довіреності протягом тижня після її скасування.

Відповідач правомірно користувався автомобілем «RENAULT KANGOO», білого кольору, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , оскільки довіреністю від 15.03.2023 прямо передбачено право на його експлуатацію, а також право користуватися, розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду, передавати в заставу та інше) вказаним транспортним засобом.

Отже, необгрунтованими є твердження позивачки про те, що протягом тривалого часу ОСОБА_4 безпідставно користувався транспортним засобом в особистих інтересах та фактично заволодів транспортним засобом злочинним шляхом.

Наведене підтверджується також встановленими обставинами в ухвалі Житомирського апеляційного суду від 01.02.2024 в справі № 295/16791/23, згідно якої постановою старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Дев`ятка О.І. від 31.10.2023 закрито кримінальне провадження №0003184 від 18.10.2023 за ч.1 ст.289 КК України по факту незаконного заволодіння ( ОСОБА_4 ) транспортним засобом - автомобілем «RENAULT KANGOO», правомірність якої підтверджено вказаною ухвалою.

Окрім того, суд критично оцінює пояснення позивачки, що довіреність було видано лише з метою продажу ОСОБА_4 транспортного засобу та останній не вчиняв жодних дій з пошуку покупця і реалізації автомобіля, оскільки наведене спростовується як змістом самої довіреності, так і показаннями свідків, які зазначили, що ОСОБА_4 фактично одноосібно користувався транспортним засобом як для перевезення будівельних матеріалів, тобто в робочих цілях, так і неодноразово возив на авто ОСОБА_1 , з якою перебував в близьких стосунках, підвозив сусідів.

Разом з тим, визначальним у цій справі є доведення факту заподіяння шкоди ОСОБА_1 , протиправності поведінки заподіювача шкоди, а також причинного зв`язку між цією поведінкою та шкодою.

Проте, в ході розгляду справи позивачкою ОСОБА_1 та її представником - адвокатом Колупаєвим В.В. будь-якими доказами не доведено як факт заподіяння їй шкоди внаслідок протиправної винної поведінки відповідача ОСОБА_4 , а саме, що пошкодження автомобіля сталось внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , так і відповідно не доведено наявність причинного зв`язку між цією поведінкою та шкодою.

Висновок експерта № 3115 не свідчить про те, що шкода транспортному засобу заподіяна ОСОБА_4 , а лише фіксує вартість матеріального збитку, завданого внаслідок наявних пошкоджень, тому відсутні підстави для покладення обов`язку з відшкодування шкоди, визначеної у висновку, на відповідача.

Належних доказів на підтвердження факту спричинення відповідачем шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля, позивачкою та її представником суду не надано.

Таким чином, вимоги позивачки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованими, недоведеними, та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_10 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_11 ) про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено: 17.04.2025.

Суддя М. В. Петровська