Справа № 201/9901/24
Провадження № 2/201/556/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

13.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. 1-4).

В обґрунтування позову зазначено, що після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилось спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є позивачка та відповідач.

Оригінал правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру, а саме договір міни (біржовий контракт) № 3597 від 27.03.2001, посвідчений Азовською універсальною товарною біржою та реєстраційне посвідчення МКП «Маріупольське БТІ» було втрачено внаслідок активних бойових дій на території м. Маріуполя в березні 2022 року та подальшої окупації м. Маріуполь.

Позивачка була зареєстрована зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 звернулась до нотаріального органу з метою прийняття спадщини після смерті батька, однак листом їй було роз`яснено про неможливість видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України та проведення (воєнних) бойових дій на території м. Маріуполь, доступ до всіх документів, нотаріального архіву у приватного нотаріуса відсутній.

На підставі викладеного, просила визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяви учасників процесу по суті справи.

Відповідач правом надання відзиву відповідно до ст. 178 ЦПК України не скористався.

Рух справи.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 19.08.2024 вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 34).

Ухвалами суду від 19.09.2024, 18.03.2025 витребувані докази по справі (а.с. 51, 104).

Підготовче засідання у справі закрите 18.03.2025 та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 115).

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Д`яконова К.І. (дії на підставі ордеру серії АР № 1191263 від 21.06.2024, а.с. 118-119) надала клопотання про розгляд справи без її участі та без участі позивачки. Позивачка позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 надав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позовної заяви (а.с. 72).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 279, ч. 2 ст. 191 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Іллічівським відділом РАГС (а.с. 9).

Батько позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерті серії НОМЕР_2 , видане 25.04.2023 Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 15).

Також, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 09.02.1984 відділом РАГС, відповідач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_3 (а.с. 14).

На підставі біржевого контракту (договору міни) № 3597 від 27.03.2001, посвідченого Азовською універсальною товарною біржою, трьокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 , що також підтверджується реєстраційним посвідченням від 28.03.2001 (а.с. 17).

Отже, після смерті батька позивачки, як спадкоємцю першої черги залишилось вищевказане спадкове майно.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Акішиною Р.С. № 94/01-16 від 18.06.2024, ОСОБА_1 на усне звернення щодо заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано лист-роз`яснення щодо неможливості видати свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на успадковане нерухоме майно (а.с. 22).

На виконання ухвали суду про витребування доказів 18.03.2025, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Акішиною Р.С. № 46/01-16 від 01.04.2025 надано відповідь, що спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 нею заведена не була (а.с. 109).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 №21-1465а15.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням № 1/0/9-22 від 06.03.2022 змінив територіальну підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя на Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 2 ст.1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкування за законом).

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Частиною 1 ст.1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Водночас ч.2 ст.1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідно до п. п. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Також, відповідно до листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суди при розгляді справ даної категорії мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як зазначено у позовній заяві, що після звернення до нотаріального органу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивачці відмовлено у її видачі.

Однак, з досліджених матеріалів справи було встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Акішиною Р.С. наданий тільки лист-роз`яснення щодо її подальших дій.

Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачкою суду не надано.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачкою не надано доказів про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Щодо судового збору.

У зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений 28 травня 2025 року.

Суддя Наумова О.С.