Справа № 450/2037/24 Провадження № 2/450/350/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Державної інспекції архітектури та містобудування України про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 через систему «Електронний Суд» звернувся з позовом, у якому просив усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою та розташованого на ній житлового будинку, шляхом припинення дій, що порушують право позивача, а саме будівництва ОСОБА_3 , яка є власником суміжної земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0050, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , будівлі (споруди) та демонтажу влаштованого на ній фундаменту.

Мотивував позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку та земельної ділянки кадастровий номер 462368400:01:004:0097, які розташовані за адресою АДРЕСА_2 . В квітні 2024 року ОСОБА_3 , яка є власником суміжної земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0050, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , розпочато будівництво об`єкту, призначення якого на даний час невідоме, в безпосередній близькості до належного позивачу житлового будинку. Вказав, що на день звернення до суду з позовом ОСОБА_3 влаштовано фундамент, розміром 12 м х 12 м та висотою близько 2 м. Відстань від даного фундаменту до межі земельної ділянки становить близько 1 м, а до стіни належного ОСОБА_2 будинку - 2 м, чим грубо порушено вимоги Державних будівельних норм щодо планування та забудови територій. Зауважив, що допустима відстань від житлових будинків до господарських будівель і споруд площею до 50 м2 становить 15 м. Окрім цього, протипожежна відстань між будинками (при ступені вогнестійкості будинку І, ІІ) становить 6/9 м. Отже, розпочате суміжною землевласницею будівництво проводиться із грубим порушенням державних будівельних, в тому числі протипожежних, вимог. Додатково зазначив, що сином ОСОБА_3 повідомлено про здійснення будівництва на земельній ділянці господарської будівлі, дозвільну документацію на яку буде виготовлено згодом. З огляду на вказане, розпочате ОСОБА_3 будівництво безумовно є самочинним. Таким чином, спорудження зазначеного об`єкту порушує права позивача як власника суміжної земельної ділянки та житлового будинку, який знаходиться на ній, адже впливає на можливість ОСОБА_2 користуватись своїм майном, зокрема безпечно його експлуатувати. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Додатково вказав, що орієнтований розрахунок судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом даної справи, становить 20000 грн.

Ухвалою від 09 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху, стороні позивача надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій.

21 травня 2024 року представником позивача ОСОБА_4 подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви. Крім цього, у поданій заяві просив змінити предмет позову, доповнивши позовну заяву вимогами про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом припинення дій, а саме будівництва будівлі (споруди) та демонтажу влаштованого фундаменту; скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстроване/видане Державною інспекцією архітектури та містобудування України 29.04.2024 року № ІУ20 «Реконструкція житлового будинку садибного типу та гаражу по АДРЕСА_1 на території Давидівської територіальної громади Львівського району Львівської області». З огляду на вказане, просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача Державну інспекцію архітектури та містобудування України.

Ухвалою від 21 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

14 серпня 2024 року відповідачем ОСОБА_3 подано заяву про ознайомлення з матеріалами цивільної справи, з якими ознайомилась у вказаний день, про що розписалась у такій.

28 серпня 2024 року представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що твердження позивача не відповідає дійсності, оскільки реконструкція гаража для влаштування погребу з господарськими приміщеннями відбулась згідно вимог чинного законодавства та за наявності всієї документації. У 2024 році ФОП ОСОБА_6 розроблено схему намірів забудови із «Реконструкції гаража для влаштування погребу з господарськими приміщеннями на АДРЕСА_1 ». Згідно вказаної схеми генплану М1:500 вбачається, що відповідач на власній земельній ділянці запроектувала реконструкцію гаража для влаштування погребу з господарськими приміщеннями, загальною площею 73,40 кв. м. 29.04.2024 року інформацію про здійснення реконструкції (повідомлення про початок виконання будівельних робіт) подано відповідачем через портал «Дія» в Єдину державну електронну систему у сфері будівництва. Крім цього, у відповідача наявний витяг з Реєстру будівельної діяльності, реєстраційний номер NB01:9755-9036-0672-0399 від 03.05.2024 року. Таким чином, відповідачем здійснено реконструкцію гаража для влаштування погребу з господарськими приміщеннями із наявністю всієї дозвільної документації, тобто, таке не є самочинним. Вказав, що твердження позивача не підтверджене жодними належними і допустимими документами (звітами, висновками експертів, будівельно-технічною експертизою), а такі сформовані на підставі власних припущень. Отже, з огляду на те, що ОСОБА_3 здійснила реконструкцію за наявності всієї дозвільної та технічної документації на власній земельній ділянці, не вбачається яким чином вона порушила права та інтереси позивача, відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім цього, позивачем обрано неправильний та неефективний спосіб захисту, порушеного та невизнаного на її думку права та інтересу, що при задоволенні позову не призведе до бажаних для неї наслідків, оскільки реконструкція станом на день подання відзиву вже завершена. З огляду на вказане, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Додатково вказав, що орієнтований розрахунок судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку із розглядом даної справи, становить 20000 грн.

17 вересня 2024 року представником позивача ОСОБА_4 подано відповідь на відзив, згідно мотивів якого вказав, що на підтвердження позиції сторони позивача згодом будуть подані докази в передбаченому ЦПК України порядку, зокрема висновку будівельно-технічної експертизи. Додатково зазначив, що фактичне функціональне використання об`єкту будівництва після його реконструкції не відповідає використанню, що вказане в проектній документації, зокрема, вбачається, що відповідачем фактично споруджено гараж, у який здійснюється заїзд/виїзд транспортних засобів, а не погріб з господарськими приміщеннями. Крім цього, будівництво є новим, а не реконструкцією, оскільки на зазначеному місці жодного гаражу не існувало. Долучив відповідні роздруківки фотографій та фото-відео матеріали.

29 листопада 2024 року представником позивача Алексеєнко А.А. подано заяву, у якій просив долучити до матеріалів цивільної справи висновок експерта № 021/24 будівельно-технічної експертизи від 08 листопада 2024 року.

Ухвалою від 02 грудня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 задоволено. Залучено співвідповідачем Державну інспекцію архітектури та містобудування України, місцезнаходження 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

10 грудня 2024 року представником відповідача Державної інспекції архітектури та містобудування України Лісовою Н.-Ш.-К. подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог, які стосуються Державної інспекції архітектури та містобудування України. Вказала, що реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт може бути скасована у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту наведення у них недостовірних даних, які є підставами вважати об`єкт самочинним будівництвом, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, виключною підставою для скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт є встановлений факт здійснення самочинного будівництва, зокрема, якщо: будівництво здійснюється на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети; будівництво здійснюється за відсутності документа, який дає право виконувати будівельні роботи; будівництво здійснюється/здійснено за відсутності затвердженого в установленому порядку проєкту або будівельного паспорту; скасовано містобудівні умови та обмеження.

10 лютого 2025 року представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 подано додаткові письмові пояснення у справі, згідно мотивів яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що висновок експерта №021/24 будівельно-технічної експертизи від 08 листопада 2024 року базується на припущеннях, котрі призвели до помилкових висновків. Станом на дату подання додаткових письмових пояснень реконструкція господарського приміщення ще не закінчена, не прорізані додаткові двері, не здійснено підсипку ґрунту біля зовнішньої стіни, тощо. Тимчасове розміщення автомобіля в господарському приміщенні не перетворює його автоматично на гараж та не вимагає внесення змін до проектної (дозвільної) документації. Додатково вказав, що стара будівля гаражу дійсно знаходилась частково в іншому місці, оскільки фундаменти не повністю співпадають, та була зроблена з металу, однак частину фундаменту старого гаражу було використано під час реконструкції господарського приміщення, а металеві каркаси будівлі були замінені на бетонні (газобетонні) у відповідності до проекту. Зазначив, що позовні вимоги не можуть бути задоволені судом і не призведуть до захисту можливо порушеного права позивача, оскільки реконструкція господарського приміщення майже завершена, зведені стіни, дах будівлі, здійснено зовнішнє оздоблення, тощо. Таким чином, неможливо демонтувати фундамент господарського приміщення без фактичної руйнації цілої споруди. Скасування повідомлення теж не може бути реалізоване з тих самих причин. Крім цього, представник позивача у позовній заяві та додаткових заявах жодним чином не вказав та не обґрунтував в чому саме полягає порушення прав ОСОБА_2 щодо ускладнення чи неможливості в користуванні своєю земельною ділянкою і будинком у зв`язку із проведенням відповідачем реконструкції господарських приміщень.

18 лютого 2025 року представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої просив скасувати повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстроване/видане Державною інспекцією архітектури та містобудування України 29.04.2024 року №ІУ20 «Реконструкція житлового будинку садибного типу та гаражу по АДРЕСА_1 на території Давидівської територіальної громади Львівського району Львівської області»; усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою та розташованого на ній житлового будинку шляхом демонтажу (знесення) за рахунок ОСОБА_3 господарської будівлі погребу з господарськими приміщеннями (фактично гаражу), що споруджений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0050, розташованій за адресою АДРЕСА_1 . Вказав, що задоволення вказаних вимог забезпечить відновлення порушених прав позивача. Зазначив, що у випадку встановлення будівельними нормами певних вимог для будівництва відповідної будівлі чи споруди стосовно вже існуючих будівель чи споруд, метою встановлення таких норм є створення безпечного середовища для здоров`я та життєдіяльності людини, забезпечення безпеки для здоров`я людей, які задіяні протягом усього життєвого циклу споруди. Відтак, недотримання ОСОБА_3 при здійсненні реконструкції свого житлового будинку, зокрема при будівництві погребу (а фактично гаражу), будівельних норм, якими передбачені протипожежні та санітарні відстані до житлового будинку, який знаходиться на суміжній земельній ділянці та належить позивачу ОСОБА_2 , безумовно порушує права останньої як власника, оскільки недотримання таких норм унеможливлює безпечне користування ОСОБА_2 своєю власністю (нерухомим майном), виходячи із встановленого державою відповідного рівня безпеки. Додатково вказав, що у відповіді на трете питання судовим експертом встановлені порушення будівельних норм при будівництві відповідачем об`єкта саме відносно розташування житлового будинку АДРЕСА_2 , зокрема, встановлено недотримання протипожежних та санітарних вимог, що безумовно порушує права ОСОБА_2 як власника житлового будинку АДРЕСА_2 . Зауважив, що у даній справі позивач не є органом державного архітектурнобудівельного контролю і оскаржує реєстрацію повідомлення про початок будівельних робіт на підставі ст.393 ЦК України, відповідно до якої правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

25 березня 2025 року представником відповідача ОСОБА_5 подано заперечення на заяву про зміну предмета спору, у якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказав, що саме по собі повідомлення про початок виконання будівельних робіт не є дозвільним документом, а має декларативний характер. Таке повідомлення подається замовником з метою отримання права на виконання будівельних робіт. Крім цього, законодавством передбачено процедуру та чіткі підстави для скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, які у даній справі відсутні. Задоволення позову в частині скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 29.04.2024 року №ІУ20 не створить жодних правових наслідків, оскільки спірний об`єкт нерухомості вже фактично повністю є завершений будівництвом. Задоволення позову не відновить порушене право позивача у випадку встановлення такого факту судом під час розгляду справи. Реконструкція гаражу для влаштування погребу з господарськими приміщеннями була здійснена відповідачем на власній земельній ділянці та ні під час її реконструкції, ні станом на зараз, позивач жодним чином не обмежена у доступі до своєї земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку. По суті реконструкція жодним чином не вплинула на права вільного володіння та користування позивачем своєю нерухомістю, про що свідчить зокрема і відсутність спору в суді за участі цих сторін про усунення перешкод в користуванні майном.

26 березня 2025 року представником позивача ОСОБА_1 подано заяву, у якій просив провести підготовче судове засідання у їх відсутності, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

26 березня 2025 року представником відповідача ОСОБА_5 подано клопотання, у відповідності до якого просив провести підготовче судове засідання у їх відсутності, не заперечив щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 26 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

26 травня 2025 року представником відповідача ОСОБА_5 подано клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване різким погіршенням його стану здоров`я.

В судовому засіданні 27 травня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні викладеним письмово, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити.

Інші учасники розгляду справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Щодо поданого клопотання про відкладення розгляду справи, слід вказати, що представником відповідача ОСОБА_5 не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а тому таке задоволенню не підлягає.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 27.05.2025 року, є дата складення повного судового рішення 30.05.2025 року.

Заслухавши пояснення та думку представника позивача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із договору дарування житлового будинку, посвідченого 16.05.2008 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвою О.Я, вбачається, що ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар будинковолодіння АДРЕСА_2 .

З договору дарування земельної ділянки, посвідченого 16.05.2008 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Моісєєвою О.Я, вбачається, що ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар земельну ділянку площею 0,1184 га, розташовану на території Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

22 квітня 2024 року позивачем ОСОБА_2 подано Управлінню ДІАМ у Львівській області скаргу щодо самочинного будівництва відповідачем ОСОБА_3 об`єкту за адресою АДРЕСА_1 .

Із роздруківок фотографій та відеозаписів вбачається, що відповідачем ОСОБА_3 розпочато та завершено будівництво об`єкта на земельній ділянці, розташованій за адресою АДРЕСА_1 , зокрема гаражу, де здійснюється в`їзд/виїзд транспортних засобів, а також їх утримання у вказаному приміщенні.

Як вбачається з висновку експерта № 021/24, складеного 08 листопада 2024 року судовим експертом Грінько О.І. для подання до суду, яка обізнана про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, на об`єкті, що збудований згідно проєктної документації «Реконструкція житлового будинку садибного типу та гаражу по АДРЕСА_1 на території Давидівської територіальної громади Львівського району Львівської області» виконане нове будівництво. Функціональне призначення приміщень об`єкта, що збудований відповідно до проєктної документації «Реконструкція житлового будинку садибного типу та гаражу по АДРЕСА_1 на території Давидівської територіальної громади Львівського району Львівської області» - гараж. Збудований об`єкт та його розташування відносно житлового будинку по АДРЕСА_2 не відповідає наступним вимогам Державних будівельних норм і санітарних правил: п. 5.28, додаток 10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ України від 19.06.1996 року № 173; п. 6.1.39, п.6.1.40;, п.15.2.2, табл. 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій»; п.7.3.10 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування».

Вказаний висновок мотивований тим, що згідно проєктної документації «Реконструкція житлового будинку садибного типу та гаражу по АДРЕСА_1 на території Давидівської територіальної громади Львівського району Львівської області» в межах земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0050 було заплановано провести реконструкцію наявного металевого гаража з переобладнанням його в господарську будівлю з погребом зі стінами із газоблоків з залізобетонним перекриттям. При порівнянні наданих документів встановлено невідповідність характеристик наявної нежитлової будівлі запроєктованій, зокрема: наявне використання будівлі як гаражу замість господарської будівлі з погребом; влаштований вентиляційний отвір зі сторони домоволодіння по АДРЕСА_2 (проєктом цього не передбачено); наявний один дверний проріз як ворота замість двох дверних прорізів як ворота і двері; наявний матеріал стін з залізобетонних блоків замість стін із газоблоків; наземне розташування будівлі замість частково підземного. Отже, повна перебудова об`єкта нерухомого майна є новим будівництвом, оскільки змінились усі його параметри, зокрема розташування, геометричні розміри та усі конструктивні елементи. Зазначено, що при новому будівництві по АДРЕСА_3 необхідно було врахувати близьке розташування на відстані 3,86 м ? 4,21 м житлового будинку по АДРЕСА_2 і відповідно збудувати гараж на відстані не менше 10 м від сусідніх житлових будинків.

Представник відповідача заперечуючи висновок експерта №021/24 будівельно-технічної експертизи від 08 листопада 2024 року покликається на базуванні такого на припущеннях, які призвели до помилкових висновків, однах жодних належних та допустимих доказів на підтвердження помилковості вказаного висновку, суду не надано.

Окрім наведеного, сторона відповідача не була позбавлена можливості скористатись наданим у ч. 3 ст. 102 ЦПК України правом, яке передбачає можливість підготування висновку експерта на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України ).

Зі змісту ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

За ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України , цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

В силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

У відповідності до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Як роз`яснено в п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

При цьому, підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про будівельні норми» будівельні норми - нормативний акт технічного характеру, що встановлює обов`язкові вимоги до об`єкта нормування у будівництві.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про будівельні норми» державна політика у сфері нормування у будівництві базується зокрема на принципі створення безпечного середовища для здоров`я та життєдіяльності людини (у тому числі для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення).

В силу вимог ст. 7 Закону України «Про будівельні норми» під час проектування, будівництва та експлуатації об`єктів повинно бути забезпечено дотримання основних вимог до будівель і споруд з урахуванням їх функціонального призначення. Основні вимоги до будівель і споруд конкретизуються у будівельних нормах, нормативних документах на конструктивні та інженерні системи. Будівлі і споруди у цілому та їх окремі частини повинні бути придатними для використання за призначенням з урахуванням, зокрема, безпеки для здоров`я людей, які задіяні протягом усього життєвого циклу споруди. При належному технічному обслуговуванні будівлі і споруди мають відповідати основним вимогам протягом їх економічно обґрунтованого строку експлуатації.

Як встановлено судом на підставі наданих доказів, недотримання ОСОБА_3 при здійсненні реконструкції свого житлового будинку, зокрема при будівництві погребу (а фактично гаражу), будівельних норм, якими передбачені протипожежні та санітарні відстані до житлового будинку, який знаходиться на суміжній земельній ділянці та належить позивачу ОСОБА_2 , безумовно порушує права останньої як власника, оскільки недотримання таких норм унеможливлює безпечне користування ОСОБА_2 своєю власністю (нерухомим майном), виходячи із встановленого державою відповідного рівня безпеки. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності будівництва вказаного об`єкта (гаражу) відповідачем суду не надано.

До вказаних висновків суд прийшов у зв`язку із порушенням відповідачем ОСОБА_3 при здійсненні будівництва об`єкта погребу (фактично гаражу) вимог Державних будівельних норм і санітарних правил, а саме: п. 5.28, додаток 10 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом МОЗ України від 19.06.1996 року № 173; п. 6.1.39, п.6.1.40;, п.15.2.2, табл. 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій»; п.7.3.10 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування».

У постановах Верховного Суду від 23 липня 2024 року у справі №359/1365/22, від 31.05.2021року у справі №320/1889/17, від 30.05.2022 року у справі 56/17245св21, від 23.07.2024 року у справі №359/1365/22 , від 17.01.2022 року у справі №442/4338/17 містяться висновки, що під час вирішення питання про те, чи є відхилення від проєкту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомості є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі інші передбачені законодавством України заходи.

У постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 522/3619/16-ц міститься висновок, згідно якого самочинно збудовані об`єкти підлягають знесенню, якщо відсутні підстави для визнання за особою права власності на них.

При здійсненні відповідачем ОСОБА_3 будівництва погребу (фактично гаражу) порушено вимоги ч. 1 ст. 376 ЦК України, оскільки дозволу на проведення нового будівництва у неї не було та таке проведено з істотними порушеннями будівельних норм. Крім цього, вказане будівництво порушує права та інтереси інших осіб, оскільки загрожує безпеці життя і здоров`я, порушує санітарні, пожежні та екологічні норми. Окрім наведеного, з моменту надходження позовної заяви до суду 07.05.2024 року, тобто понад рік, відповідач не вжила заходів щодо приведення будівництва у відповідність до закону. При цьому, вказаний об`єкт будівництва не може бути узаконений у зв`язку із численним порушенням вимог Державних будівельних норм і санітарних правил.

У постанові від 06 листопада 2024 року у справі № 466/9948/21 Верховний Суд вказав, що встановивши, що здійснене відповідачем будівництво нового будинку є самочинним, оскільки проведене без будь-яких дозвільних документів, з порушенням виданих йому Інспекцією ДАБК у м. Львові приписів та вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та зобов`язання відповідача знести самочинно збудований об`єкт.

Верховний Суд у постанові від 14 травня 2024 року у справі № 438/366/16-ц дійшов висновку, що відповідачем проводилося будівництво господарської споруди - гаража на земельній ділянці розміром в плані 6,8 х4,5 м без права на виконання будівельних робіт та без будівельного паспорта, перебудувати об`єкт самочинного будівництва немає технічної можливості, права позивача порушено самочинним будівництвом, а тому суди зробили правильний висновок про задоволення вимоги щодо знесення самочинної збудованої споруди.

У відповідності до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року у справі № 523/8263/20 (провадження № 61-8041св23) щодо належного способу захисту прав власника, на земельній ділянці якого самочинно споруджений об`єкт (пункт 113), встановлені судами першої й апеляційної інстанції у справі, що переглядається, обставини розміщення споруди без права на виконання будівельних робіт та без будівельного паспорта, перебудувати об`єкт самочинного будівництва немає технічної можливості, права позивача порушено самочинним будівництвом, а тому вимога про демонтаж самочинно збудованого об`єкта за рахунок відповідача є належним способом захисту.

Враховуючи наведене, слід усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою та розташованого на ній житлового будинку шляхом демонтажу (знесення) за рахунок ОСОБА_3 господарської будівлі погребу з господарськими приміщеннями (фактично гаражу), що споруджений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0050, розташованій за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 9 ст. 35 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» право на початок виконання підготовчих робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути припинено відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

У справі № 640/10134/19 суд касаційної інстанції зробив висновок про те, що єдиною підставою для скасування реєстрації декларації є подання замовником недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. При цьому такі недостовірні дані повинні відповідати одній із наступних умов, які дають підстави вважити об`єкт самочинним будівництвом: об`єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; об`єкт збудований або будується без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Як вбачається зі схеми намірів забудови із «Реконструкції гаража для влаштування погребу з господарськими приміщеннями на АДРЕСА_1 », така була розроблена ФОП ОСОБА_6 для реконструкції гаражу з метою влаштування погребу з господарськими приміщеннями.

Водночас, із витягу з реєстру документів ЄДЕССБ від 29 квітня 2024 року, Державною інспекцією архітектури та містобудування України 29.04.2024 року зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт №ІУ20 «Реконструкція житлового будинку садибного типу та гаражу по АДРЕСА_1 на території Давидівської територіальної громади Львівського району Львівської області».

Отже, господарська будівля погреб з господарськими приміщеннями (фактично гараж), що споруджений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0050, розташованій за адресою АДРЕСА_1 , є самочинним будівництвом, а у спірне повідомлення про початок виконання будівельних було внесено недостовірні дані.

З огляду на вказане, слід скасувати повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстроване/видане Державною інспекцією архітектури та містобудування України 29.04.2024 року №ІУ20 «Реконструкція житлового будинку садибного типу та гаражу по АДРЕСА_1 на території Давидівської територіальної громади Львівського району Львівської області».

Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 20 липня 2023 року у справі № 523/3113/20 (провадження № 61-6491св23).

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити і скасувати повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстроване/видане Державною інспекцією архітектури та містобудування України 29.04.2024 року №ІУ20 «Реконструкція житлового будинку садибного типу та гаражу по АДРЕСА_1 на території Давидівської територіальної громади Львівського району Львівської області» та усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою та розташованого на ній житлового будинку шляхом демонтажу (знесення) за рахунок ОСОБА_3 господарської будівлі погребу з господарськими приміщеннями (фактично гаражу), що споруджений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0050, розташованій за адресою АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1937 грн. 92 коп., а саме по 968 грн. 96 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 376, 391, 396 ЦК України, ст.ст. 78, 91, 103, 152 ЗК України, ст. 35 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 1, 4, 7 Закону України «Про будівельні норми», суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Державної інспекції архітектури та містобудування України про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Скасувати повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстроване/видане Державною інспекцією архітектури та містобудування України 29.04.2024 року №ІУ20 «Реконструкція житлового будинку садибного типу та гаражу по АДРЕСА_1 на території Давидівської територіальної громади Львівського району Львівської області».

Усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою та розташованого на ній житлового будинку шляхом демонтажу (знесення) за рахунок ОСОБА_3 господарської будівлі погребу з господарськими приміщеннями (фактично гаражу), що споруджений на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0050, розташованій за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.

Стягнути з Державної інспекції архітектури та містобудування України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2025 року.

Суддя Мусієвський В.Є.