СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2487/24
Провадження № 2/306/241/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Уліганинця П.І.

за участю секретаря судового засідання Олефір А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом Полянської сільської ради в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який тимчасово влаштований до громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 29.11.2024 року було розглянуто висновок ССД від 14.10.2024 року №454/01-09 щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачку ОСОБА_1 відносно її сина ОСОБА_3 , у зв`язку із невиконанням нею батьківських обов`язків. Зазначає, що мати з дитиною не проживає, участі у вихованні дитини та матеріальному утриманні не бере. На засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена. Вказує, що оскільки неповнолітня дитина ОСОБА_3 досяг 15 років, його думка була з`ясована, останній зазначив, що не бачив відповідачку ОСОБА_1 вже майже 2,5 роки. Громадянка ОСОБА_2 , яка є бабусею дитини ОСОБА_3 , зазначила що, відповідачка залишила дитину в 2022 році, на зв`язок не виходить з 2024 року, перестала цікавитися своїм сином, не виявляє бажання займатися його вихованням, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому просить позбавити батьківських прав відповідачку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а.с.65).

Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.59,68).

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а.с.66).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.

Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 3 та чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (серія НОМЕР_1 , відповідний актовий запис № 37 від 06.10.2009 року), вказано у графі "батько" - ОСОБА_4 , у графі мати - ОСОБА_1 (відповідач) (а.с.22).

Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 , (серія НОМЕР_2 , відповідний актовий запис №53 від 06.04.2021 року), - помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.16).

Зідно письмової заяви ОСОБА_2 начальнику ССД Полянської сільської ради від 11.10.2024 року - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився без батьківського піклування, так як його батько помер, а мати ОСОБА_1 , покинула дитину більше півтора роки тому (а.с.18).

Згідно наказу ССД Полянської сільської ради №40 від 11.10.2024 року дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого встановлено факт відсутності батьківського піклування до сім`ї громадянки ОСОБА_2 (бабусі) мешканки АДРЕСА_1 на строк 60 місяців (а.с. 20 на "звороті").

Згідно з Акту обстеження умов проживання з метою обстеження умов проживання сім`ї про можливість встановлення тимчасового влаштування дитини за адресою АДРЕСА_1 від 11.10.2024 року будинок в хорошому стані, наявні всі комунікації, в будинку чисто, тепло, умови проживання хороші, є окремі дитячі кімнати, облаштовані усім необхідним, навн6і продукти харчування, засоби гігієни, одяг та взуття, шкільне приладдя, умови створені в повному обсязі (а.с.37).

Показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 10.10.2024 р. було засвідченно той факт, що відповідачка ОСОБА_1 стала проживати окремо від сина, його вихованням та матеріальним утриманням не займається. (а.с.25,27,30).

Згідно характеристики старости Плосківського старостинського округу Полянської сільської ради на відповідачку ОСОБА_1 , остання за місцем проживання реєстрації на даний час не проживає, після смерті чоловіка виїхала за кордон, вихованням дитини не займається. Дитина ОСОБА_3 проживає разом з бабусею - заінтересованою особою ОСОБА_2 та дідусем - ОСОБА_9 пенсійного віку (а.с.36).

Як убачається з довідки виданої Плосківським ліцеєм Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 10.10.2024 р. №176, дитина ОСОБА_3 є учнем 10-Б класу; характеристики за підписом директора вищевказаного ліцею, вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 контакту з закладом освіти не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідує (а.с.40-41).

За приписами ст. 164 СК України батьки, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Правовою підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав є висновок Полянської сільської ради від 05.12.2024 року № 2063/03-05 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-10).

Відповідачка повідомлялася про дату розгляду питання про доцільність позбавлення її батьківських прав (а.с. 42-43).

Обгрунтовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскільки відповідачка не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує його належним доглядом, ухиляється від виховання, тобто свідомо нехтує своїми обов`язками, таку необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо стягнення аліментів суд дійшов наступного висновку.

За приписами ч. 2 та 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

За ст. 150 СК України - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовим змістом вказаної норми закону, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Згідно з нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

За статтею 193 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням.

За правовим змістом згаданої норми закону з батьків, які не беруть участі в утриманні дитини, що перебуває у державному або комунальному закладі, аліменти можуть бути стягнуті на загальних підставах. Батьки не можуть перекласти свій обов`язок по утриманню дитини на інших осіб або державу. Перебування дитини у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі не припиняє обов`язку батьків щодо її утримання. Якщо матір, батько добровільно не надають дитині утримання, з них можуть бути стягнені аліменти в судовому порядку.

За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 3 та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 256-6 СК України батьки-вихователі - подружжя або окрема особа, що не перебуває у шлюбі, які взяли дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, для виховання та спільного проживання.

Батьки-вихователі є законними представниками дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни або піклувальники.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи з принципів розумності та справедливості аліменти необхідно встановити в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь громадянки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття.

Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 18, 76, 81, 133, 134, 141, 200, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 166, 180 183, 243, 256-6 Сімейного кодексу України, ЗУ Про охорону дитинства, Конвенцією ООН про права дитини, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Полянської сільської ради в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.12.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 6056 (шість тисяч п"ятдесятшість) гривень судового збору на користь держави (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного.

ГОЛОВУЮЧИЙ П.І.Уліганинець

30.05.2025 року