ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/1833/23

провадження № 22-ц/4809/700/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2025 року (суддя Драний В. В.).

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

20 березня 2023р ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, що сплачуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просить зменшити розмір аліментів на утримання дитини з 1/4 на 1/6 частину всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття

В обґрунтування позову вказує, що з відповідачкою мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2007 року з нього на користь відповідачки на утримання спільного сина стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття.

Рішення перебуває на виконанні. Однак, станом на час звернення до суду, у нього змінились обставини, що перешкоджають сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Він єдиний годувальник в родині, яка складається з 4-х осіб: непрацездатна матір, яка має хронічні захворювання, що вимагають постійного лікування; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дружина, що втратила роботу у 2021 році та через військовий стан і доглядом за матір`ю, не може працевлаштуватися.

Сплата аліментів, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, ставить його родину у дуже скрутне матеріальне становище.

Стягнення аліментів за листопад-грудень 2022р практично дорівнює половині нарахованої заробітної плати позивача, як військовослужбовця.

Загальний дохід на одного члена родини позивача не досягає розміру середньої заробітної плати за 2022 рік і є суттєво меншим від розміру, який отримує відповідачка на одну дитину.

Він з дружиною не мають окремого житла, нерухомості, транспортних засобів.

У зв`язку зі станом здоров`я та віку матері змушені проживати разом з нею в одному приміщенні.

Відзив на позовну заяву не подавався.

Судове рішення

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, задоволений.

Зменшений розмір аліментів, що стягуються за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2007 року у справі № 2-2109, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист № 2-2109, виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, відкликано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Суд першої інстанції виснував, що на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, з урахуванням того, що матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я членів сім`ї позивача, порівняно з тим, яке було на час ухвалення судового рішення від 06.12.2007 року змінилось, і ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду у цивільній справі № 2-2109, та зміни їх розміру до 1/6 частини всіх видів доходу позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття.

Апеляційна скарга

Не погоджуючись з судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2025 року, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

В обґрунтування оскарження вказує про порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неправильну оцінку доказів і відтак здійснення висновку всупереч встановлених обставин.

Рух справи

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2025 року.

Ухвалою від 27 лютого 2025р справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2025 року призначити до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 12 годину 00 хвилин 15 квітня 2025 року.

За наслідком задоволеного клопотання представника відповідача адвоката Осіпової Ю.Ю., справу розглядом відкладено на 08.05.2025р.

Позиція сторін

Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд.

Представник апелянта/відповідача у справі адвокат Осіпова Ю.Ю. підтримала доводи оскарження, наполягала на скасуванні судового рішення.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою (а.с.117).

Відповідно до положень ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належних чином повідомлених про судовий розгляд не перешкоджає судовому слуханню.

Встановлені судом обставини

Сторони розірвали шлюб, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області 30.11.2012 року (а.с.9).

У шлюбі сторін народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.12.2007 року, ухваленим у цивільній справі № 2-2109, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_5 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття.

18.02.2018 року видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання до ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції та постановою державного виконавця від 03.12.2008 року на виконання вказаного виконавчого листа, відкрито виконавче провадження (а.с. 10, 11).

Згідно довідки № 59 від 06.01.2023 року по нарахуванню та виплати грошового забезпечення військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 солдату ОСОБА_1 за червень-грудень 2022 року нараховано 353 836,34 грн., з яких утримано за виконавчими листами 51061,58 грн.(а.с. 12).

ОСОБА_1 13.02.2015 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 13.02.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського МУЮ, актовий запис № 09. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народився син ОСОБА_8 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 19.03.2015 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського МУЮ (а.с. 13).

Матір позивача ОСОБА_9 непрацездатна, з 10.12.2011 року отримує пенсію за віком довічно, яка за період з 01.06.2022 року по 31.12.2022 року складає 21902,30 грн. (а.с. 15,16).

Сім`я позивача станом на 16.02.2023 року складається з чотирьох осіб: ОСОБА_1 , 1978 р.н., дружина ОСОБА_10 , 1986 р.н., мати ОСОБА_9 , 1947 р.н., син ОСОБА_8 , 2015 р.н., які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою № 10 за підписом голови квартального комітету № 19 Подільського району м. Кропивницького (а.с. 17).

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_9 від 06.04.2022 року вбачається, що остання має діагноз: інші залізодефіцитні анемії; гіпертензивна хвороба з переважним ураженням серця з серцевою недостатністю; атеросклеротична хвороба серця; дуоденіт (а.с. 19).

Станом на 16.01.2023 року відомості про страховий стаж, заробітну плату та інші дані, у Реєстрі застрахованих осіб щодо ОСОБА_10 відсутні (а.с. 20).

Норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини

Статтею 180 СК України покладає обов`язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Згідно з положенням ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Норми процесуального права застосовані судом

Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позиція апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Осіпової Ю.Ю. перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я членів сім`ї позивача, порівняно з тим, яке було на час ухвалення судового рішення від 06.12.2007 року змінилось, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, тому наявні підстави для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду у цивільній справі № 2-2109, та зміни їх розміру до 1/6 частини всіх видів доходу позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, які існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, які дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплати у визначеному судом розмірі.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі

№ 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням/погіршенням матеріального становища платника аліментів, той з батьків, з ким проживає дитина може подати до суду заяву про збільшення/зменшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан платника аліментів та стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, він утримує чотирьох членів сім`ї, малолітню дитину та непрацездатну хвору матір, дружина його не працює.

Аналіз ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач наполягав у позові, що він єдиний годувальник в родині із 4-х осіб - його непрацездатної матері, яка має хронічні захворювання, що вимагають постійного лікування, сина позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружини, що втратила роботу у 2021 році і через військовий стан і доглядом за матір`ю не має доходу, зазначене ставить його родину у дуже скрутне матеріальне становище, особливо зважаючи на те, що стягнення аліментів за листопад-грудень 2022р практично дорівнює половині нарахованої заробітної плати позивача, як військовослужбовця. Загальний дохід на одного члена родини позивача не досягає розміру середньої заробітної плати за 2022 рік і є суттєво меншим від розміру, який отримує відповідачка на одну дитину. Він з дружиною не мають окремого житла, нерухомості, транспортних засобів. За станом здоров`я та віку матері, змушені проживати разом з нею в одному приміщенні. Через скрутні матеріальні обставини не взмозі винаймати окреме житло.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що та обставина, що у позивача змінився сімейний стан, а саме, що він проживає у новому шлюбі, у нього народилась дитина, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки ним не доведено, що розмір аліментів, який з нього стягуються є непосильним розміром, його матеріальний стан погіршився у порівнянні з часом вирішення спору про стягнення аліментів.

Згідно довідки № 59 від 06.01.2023 року та № 2745 від 30.05.2024 року, протягом червня-грудня 2022 року з позивача утримано за виконавчими листами 51 061 грн 58 коп, а за листопад 2023 по квітень 2024 року утримано за виконавчими листами 72 637 грн 74 коп. Так як починаючи з моменту стягнення аліментів, з 2007 року відповідач не сплачував в належному розмірі аліменти, що призвело до утворення заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на серпень 2022 року становила 137 472 грн 81 коп. Таким чином, стягнення у вказаних у позові розмірах відбувались в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів з того часу, коли у позивача з`явились доходи, що відповідно становило значне відшкодування.

Як зазначає апелянт у скарзі, позивач не дбав про матеріальний стан спільного сина, а тому зобов`язаний покрити матеріальні затрати на утримання сина, які відповідачка самостійно тривалий час самостійно вирішувала.

Слушним є мотиви скарги, за якими батько є здоровим та працездатним, має сплачувати аліменти на дитину у розмірі, який не може бути меншим, ніж встановлений законодавством. Так, з наданої довідки № 59 від 06.01.2023 року по нарахуванню та виплати грошового забезпечення військовослужбовцю військової частини НОМЕР_2 виходить, що за червень-грудень (7 місяців) 2022 року ОСОБА_1 нараховано 353 836,34 грн. Відтак середня заробітна плата позивача у 2022 році складала 50 458 грн.

З суми нарахування 353 836,34 грн доходу, у зв`язку наявністю заборгованості зі сплати аліментів, відповідно утримано 51 061,58 грн аліментів на користь відповідачки.

За розрахунком доходу, утримання коштів на сплату аліментів та коштів на кожного члена сім`ї позивача, відповідно становить по 10 793, 25 грн, що перевищує встановлені прожиткові мінімуми.

Слушною є теза апеляційної скарги щодо рівності дітей сторони позивача. Кожен з синів має такі ж самі (рівні) права щодо його утримання.

Також відсутні докази перебування на утриманні позивача матері ОСОБА_9 , а саме щодо встановлення опіки/піклування чи постійного догляду, про її матеріальний стан та інших родичів, що надають допомогу.

ОСОБА_9 має стабільний дохід у вигляді пенсії, відтак утримує себе самостійно. Проживання матері з позивачем, не свідчить про обов`язок щодо утримання останньої.

Таким чином, позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, навпаки його матеріальний стан покращився, зміна його сімейного стану - народження другої дитини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі N 760/9783/18-ц (провадження N 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі N 565/2071/19 (провадження N 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі N 715/2073/20 (провадження N 61-1031св21).

Доводи скаржника, про зміну як матеріального так і сімейного стану, що кількість осіб, які перебувають на його утриманні збільшилась, є необґрунтованими.

Відповідачка ОСОБА_2 за обставин сьогодення проживає за межами території України, постійної роботи немає, не взмозі самостійно забезпечувати належний рівень життя для сина.

Отже, саме позивач повинен був довести обставини, які мають значення для вирішення спору за ст. 192 СК України та надати відповідні докази, що ним зроблено не було.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі є суттєвими, обґрунтованими та дають підстави для відмови у задоволенні позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Загальний висновок

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати

В порядку ст. 141 ЦПК колегія суддів здійснює розподіл судових витрат, за якими з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1610,40 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1610,40 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 28 травня 2025року.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний