Справа № 365/452/22
Номер провадження: 2/365/4/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 червня 2025 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Кучерявої Л.М.

за участі секретаря судового засідання Матвієнко Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Шевченка В.І.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Згурівського районного суду Київської області із вище вказаним позовом, у якому зазначає, що відповідно до рішень Згурівського районного суду Київської області від 10.11.2010 та від 26.05.2020 вона та відповідач є співвласниками спірного домоволодіння у складі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , право власності на яке вони набули після смерті їхньої матері ОСОБА_3 , та яке їм належить в рівних долях по частині кожному. На момент смерті спадкодавця спірне домоволодіння мало загальну площу 52,70 кв.м, житлову площу 26,40 кв.м. У 2019 році вказаний житловий будинок був реконструйований шляхом будівництва нею прибудови у вигляді веранди з бетонним ганком, площею 17,0 кв.м та допоміжним приміщенням, площею 5,0 кв.м, яка в технічному паспорті на будинок від 14.09.2020 позначена як прибудова (веранда) літера «а2». В результаті цієї реконструкції відбулося збільшення загальної площі будинку на 22,0 кв.м, тобто загальна площа будинку вже становить 74,70 кв.м. Прибудову вона здійснила правомірно за свій власний рахунок без залучення коштів відповідача на підставі будівельного паспорта. По завершенню будівельних робіт реконструйований нею житловий будинок був визнаний таким, що закінчений будівництвом і готовий до експлуатації. Протягом 2013-2019 років на земельній ділянці, на якій розташований спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, відповідачем були побудовані наступні об`єкти: у 2013 році літній душ літера «Е», у 2014 році сарай літера «З», у 2017 році огорожа а/ф в дерев`яних стовпах літера «№8», у 2018 році сарай літера «Є», навіс літера «Ж», у 2019 році металеві ворота з хвірткою в металевих стовпах літера «№9», огорожа літера «№10» та літера «№11». Позивачем у 2018 році були побудовані металеві ворота з хвірткою в металевих стовпах літера «№7», металева огорожа літера «№6», у 2019 році ганок без літери БТІ, що відповідає даним технічного паспорта від 10.12.2010 та від 14.09.2020.

У 2020 році позивач приватизувала земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер :01:007:0012, на якій розташоване спірне домоволодіння, та зареєструвала на неї право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що не призвело до порушення майнових або інших прав відповідача і не створило йому перешкод у користуванні спірним домоволодінням. На вказаній земельній ділянці вона побудувала дороговартісні об`єкти нерухомості: у 2019 році прибудову з газоблоку на бетонному фундаменті, у 2018 році металеву огорожу в металевих стовпах літера «№6» та металеві ворота з хвірткою в металевих стовпах літера «№7», на будівництво яких було витрачено, без врахування витрат на оплату ремонтно-будівельних робіт, 70720,00 гривень. За рахунок її особистих коштів було істотно поліпшено та збільшено спільне майно в результаті зроблених нею поліпшень, зокрема, заміна вікон, будівництво вимощення, обшивка несучих стін, будівництво металевого паркану з хвірткою та воротами, які не тільки істотно збільшили вартість спірного домоволодіння, а й житловий будинок у зв`язку з цим зазнав значних перетворень. Внаслідок реконструкції житлового будинку значно збільшилася його загальна площа, а отже і вартість, а тому витрати, які вона понесла на виконання цих робіт не є витратами, які несуть співвласники майна на підставі ст. 360 ЦК України. Позивач у спірному домоволодінні користується квартирою АДРЕСА_2 у складі прибудови, коридору, кухні та житлової кімнати, а відповідач користується квартирою АДРЕСА_3 у складі коридору, житлової кімнати та тамбуру. Їхні квартири ізольовані, мають окремі виходи та входи. Господарських будівель та споруд у спірному домоволодінні, які б перебували у особистому користуванні і володінні позивача, позивач не має. Літня кухня літера «В», вбиральня літера «Д», літній душ літера «Е», два сараї літера «З» та «Є» та навіс літера «Ж» перебувають у володінні та одноосібному користуванні відповідача. Сарай літера «Г», погріб з шиєю літера «Б», колодязь «№5», ворота з хвірткою «№7» та «№9» перебувають у їхньому спільному володінні та користуванні.

Відповідач не визнає за позивачем права на поділ спірного домоволодіння та виділення належної їй частки у праві спільної часткової власності на спадкове майно в натурі, відмовляється добровільно офіційно розділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами шляхом укладення договору у нотаріуса, згоди про його поділ їм досягти не вдалося, а тому позивач не може в повній мірі реалізувати своє законне право щодо розпорядження спадковим майном, шляхом виділення своєї частки в ньому. Вказує, що крім того, спільна часткова власність на спірне домоволодіння призводить до того, що відповідач руйнує належну їй частку в житловому будинку.

Для визначення технічної можливості поділу спірного домоволодіння на окремі об`єкти нерухомого майна та ймовірних варіантів поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в натурі позивач отримала висновок судового експерта, складеного за результатами проведення ним оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження, у якому експертом запропоновано три технічно можливі варіанти виділу в натурі часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за умови відступу від ідеальних часток співвласників. Згідно з усіма трьома запропонованими варіантами поділу, такий поділ технічно можливий, при цьому усі три варіанти поділу включають здійснену позивачем прибудову, з чим вона не погоджується, так як вважає, що відсутні будь-які правові підстави для врахування здійсненої нею прибудови під час поділу між ними житлового будинку. Зазначає, що така добудова (прибудова) не є об`єктом права спільної власності і жодним чином не впливає на розмір часток, а стає об`єктом права власності лише того співвласника, який її зробив. Тому здійснена нею прибудова належить виключно їй відповідно до правил частини четвертої статті 357 ЦК України, а тому поділу між нею та відповідачем вона не підлягає. Вважає, що без врахування прибудови, оскільки вона є її власністю і для її поділу відсутні правові підстави, найбільш прийнятним та таким, що найкраще відповідає їхнім з відповідачем інтересам, є поділ спірного домоволодіння за варіантом № 2, за яким кожному із них може бути виділено відокремлену частину у житловому будинку із самостійним виходом (квартиру), оскільки за цим варіантом є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за своїм розміром майже відповідають розміру їхніх часток у праві спільної часткової власності, тобто поділ житлового будинку технічно можливий, але з незначним відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, а тому з урахуванням конкретних обставин, його поділ може бути проведений без зміни ідеальних часток та без присудження грошової компенсації тому співвласнику, частка якого зменшилася. Також у випадку такого поділу, кожному із них буде виділено нерухоме майно, яке за своїм розміром найбільше відповідає розміру їхніх часток у праві спільної часткової власності, при цьому забезпечиться найменше відхилення від ідеальних часток, а тому такий порядок поділу істотно не порушує права жодного з них, як співвласників спірного домоволодіння та буде сприяти чіткому врегулюванню між ними питань володіння та користування набутим у власність майном. Саме варіант № 2, запропонований у висновку судового експерта є найбільш наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які виділяються співвласникам. Зазначає, що не заперечує проти проведення ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести співвласникам, про обсяг яких зазначено експертом.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнень, зазначених позивачем ОСОБА_1 та її представником адвокатом Шевченком В.І. під час судового засідання, позивач у своїй позовній заяві просить:

-Поділити житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відступленням від розміру ідеальних часток співвласників, шляхом виділу: ОСОБА_1 відокремленої частки в натурі та передати їй у власність у цьому житловому будинку: приміщення кухні (1-2), площею 16,9 кв.м та приміщення житлової кімнати (1-3), площею 9,7 кв.м; з надвірних господарських будівель та споруд за цією адресою ганок без літери БТІ, частину погреба з шиєю під літерою БТІ «Б», частину сараю під літерою БТІ «Г», частину колодязя під № БТІ «5», металеву огорожу під № БТІ «6» та металеві ворота з хвірткою під № БТІ «7»; ОСОБА_2 відокремленої частки в натурі та передати йому у власність у цьому житловому будинку: приміщення житлової кімнати (2-2), площею 17,4 кв.м, приміщення коридору (1-1), площею 2,8 кв.м та приміщення коридору (2-1), площею 5,3 кв.м; з надвірних господарських будівель і споруд за цією адресою: ганок, літню кухню літера «В», частину погреба з шиєю під літерою БТІ «Б», частину сараю під літерою БТІ «Г», вбиральню літера «Д», літній душ літера «Е», сарай літера «Є», навіс літера «Ж», сарай літера «З», колодязя літера «№5», ворота з хвірткою літера «№9», огорожу літера «№10» та огорожу літера «№11».

-Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та визнати право власності: за ОСОБА_1 у житловому будинку на приміщення: кухні (1-2), площею 16,9 кв.м, житлової кімнати (1-3), площею 9,7 кв.м та веранди з ганком (1-І), площею 17,0 кв.м з допоміжним приміщенням (1-ІІ), площею 5,0 кв.м; у надвірних господарських будівлях та спорудах, що розташовані за вказаною вище адресою на: ганок без літери БТІ, частину погреба з шиєю під літерою БТІ «Б», частину сараю під літерою БТІ «Г», частину колодязя під № БТІ «5», металеву огорожу під № БТІ «6» та металеві ворота з хвірткою під № БТІ «7»; за ОСОБА_2 у житловому будинку на приміщення: житлової кімнати (2-2), площею 17,4 кв.м, коридору (1-1), площею 2,8 кв.м та коридору (2-1), площею 5,3 кв.м; у надвірних господарських будівлях та спорудах на: ганок, частину погреба з шиєю під літерою БТІ «Б», частину сараю під літерою БТІ «Г», літню кухню літера «В», вбиральню літера «Д», літній душ літера «Е», сарай літера «Є», навіс літера «Ж», сарай літера «З», колодязя літера «№5», огорожу літера «№8», ворота з хвірткою літера «№9», огорожу літера «№10» та огорожу літера «№11».

-Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власний рахунок провести визначені у варіанті поділу № 2 Висновку експертного дослідження № 18-21/22 ремонтно-будівельні роботи, а саме: ОСОБА_1 демонтувати дверні прорізи між приміщеннями коридору (1-1), площею 2,8 кв.м, приміщенням веранди, площею 17,0 кв.м та приміщенням кухні (1-2), площею 16,9 кв.м, в приміщенні допоміжна (1-ІІ), влаштувати суміщений санвузол (2-4 нове), а також влаштувати дверний проріз між приміщеннями веранди (1-1), площею 17,0 кв.м та кухні (1-2), площею 16,9 кв.м; ОСОБА_2 в приміщенні житлової кімнати (2-2), площею 17,4 кв.м влаштувати суміщений санвузол, площею 3,80 кв.м (2-3 нове), між приміщеннями коридору (2-1), площею 5,3 кв.м та санвузла (2-3 нове), площею 3,80 кв.м влаштувати дверний проріз, а також влаштувати прибудову площею 2,50 кв.м.

-Стягнути з ОСОБА_2 на свою користь витрати, які вона понесла у зв`язку із зверненням до суду, а саме: 2535,53 грн сплаченого судового збору та 7000,00 грн сплачених нею судовому експерту в рахунок вартості проведеного ним оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження.

Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 26.10.2022 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, постановила розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначила у справі підготовче судове засідання, визначила сторонам строки для подання заяв по суті справи.

20 грудня 2022 року Згурівський районний суд Київської області своєю ухвалою, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Андруцької Г.О., зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 365/6/22 за позовом ОСОБА_2 до Згурівської селищної ради Київської області, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення.

16 лютого 2023 року Київський апеляційний суд своєю постановою скасував ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 20.12.2022 та направив справу до суду для продовження розгляду.

30 березня 2023 року суддя Згурівського районного суду Київської області своєю ухвалою поновила провадження та призначила підготовче засідання у справі.

05 липня 2023 року Згурівський районний суд Київської області своєю ухвалою за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Андруцької Г.О., призначив у справі судову будівельно-технічну експертизу, зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.

23 квітня 2024 року до Згурівського районного суду Київської області від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про залишення ухвали про призначення експертизи без виконання, в зв`язку із невиконання попередньої оплати експертизи особою, на яку було покладено витрати за проведення експертизи.

29 квітня 2024 року суддя Згурівського районного суду Київської області своєю ухвалою поновила провадження та призначила підготовче засідання у справі.

18 лютого 2025 року Згурівський районний суду Київської області своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шевченко В.І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

У судових засіданнях відповідач ОСОБА_2 свою позицію щодо визнання позовних вимог постійно змінював. Зазначив, що на прибудову веранду з ганком, площею 17,0 кв.м з допоміжним приміщенням, площею 5,0 кв.м він не претендує, оскільки вона знаходиться у повному користуванні позивача, побудована за її кошти і здійснена нею прибудова належить виключно їй. Повідомляв суд про намір укласти мирову угоду. Разом з тим, просив суд вирішити питання поділу земельної ділянки, на якій розташоване спірне домоволодіння. Судом було роз`яснено відповідачу, що питання поділу земельної ділянки в даній цивільній справі не вирішується, оскільки не є предметом розгляду. Під час судового розгляду позовні вимоги з урахуванням уточнень, зазначених у судовому засіданні позивачем та її представником, визнав. У процесі розгляду змінив свою позицію, позов не визнав.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона проживає по сусідству із домоволодінням позивача та відповідача. Підтвердила, що вони користуються різним частинами житлового будинку. ОСОБА_1 зверталася до ОСОБА_2 із пропозицією відбудувати веранду, на що останній їй відмовив. Після цього ОСОБА_1 своїми силами та за власний рахунок здійснила прибудову до тієї частини житлового будинку, якою користувалася. Вона особисто отримувала кошти від ОСОБА_1 для оплати виконаних робіт по будівництву веранди, оскільки позивач не завжди перебувала у с. Усівка.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що має дружні відносини із позивачем ОСОБА_1 , дуже часто приходить до неї в гості. Бачила як ОСОБА_1 здійснювала прибудову до тієї частини спірного житлового будинку, якою користувалася і в якій час від часу проживала. Пояснила також, що між відповідачем та позивачем завжди виникали сварки з приводу користування житловим будинком, тому вони його поділи і по факту користуються різними його частинами.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що знає позивача і відповідача як сусідів. Після смерті їхньої матері вони почали користуватись житловим будинком. Ще з того часу відповідач ОСОБА_2 поділив будинок самостійно і визначив кому які приміщення перейдуть у фактичне користування. Бачила як позивач ОСОБА_1 відбудовувала та ремонтувала ту частину будинку, яка була виділена їй у фактичне користування. Прибудову до житлового будинку на своїй частині позивач здійснювала власними силами та за власний кошт.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, як кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, наведені у справі аргументи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, керуючись засадами верховенства права, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частин першої та другої статті 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Право власності може бути набуте двома основними способами: первинним та похідним. Первинний спосіб передбачає набуття права власності незалежно від попередніх власників. Похідний спосіб передбачає набуття права власності від попереднього власника. Одним із похідних способів набуття права власності є правонаступництво, яке полягає у переході права власності до особи, яка є правонаступником попереднього власника, зокрема, за заповітом або спадкуванням.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Відповідно до статті 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач та відповідач набули право власності на спірний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рівних долях по частки кожен. Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 за життя не отримала свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок, позивач та відповідач вимушені були звертатися до суду за захистом своїх прав на спадкове майно.

10 листопада 2010 року Згурівський районний суд Київської області постановив рішення у цивільній справі № 2-445/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, яким визнав за ОСОБА_1 , як спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 17-18).

10 грудня 2010 року Яготинським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 . Із плану житлового будинку, характеристики приміщень та експлікації до плану будинку вбачається, що житловий будинок «А-1», 1968 року побудови, має загальну площу 52,70 кв.м, з яких: 26,40 кв.м жила, що включає в себе жилу (1-2), площею 17,00 кв.м, жилу (1-3), площею 9,40 кв.м та 26,30 кв.м підсобна, що включає в себе коридор (1-1), площею 8,90 кв.м, кухню (1-4), площею 17,40 кв.м. При цьому у загальну площу житлового будинку не включено веранду (1-І), площею 10,10 кв.м. У характеристиці будинку, господарських будівель та споруд, датованій 23.12.2010, до господарських будівель та споруд віднесено: погріб літера «Б», 1978 року побудови; літня кухня літера «В», 1986 року побудови; сарай літера «Г», 1986 року побудови; убиральна літера «Д», 1989 року побудови. У вказаній характеристиці також окремо зазначені такі об`єкти: веранда літера «а», 1968 року побудови; навіс літера «а1», 1989 року побудови; ганок «1» цегляний на 3 сходинки, 1968 року побудови; ганок «2» бетонний на 2 сходинки, 1989 року побудови; огорожа «3», 1966 року побудови; ворота з хвірткою «4», 1989 року побудови; хвіртка «5», 1990 року побудови; колодязь «6», 1968 року побудови (а.с. 24-26).

26 травня 2020 року Згурівський районний суд Київської області, розглядаючи цивільну справу № 365/698/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Згурівська районна державна адміністрація Київської області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спадкоємцями за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на частки спадкового майна кожен та у встановленому порядку прийняли спадщину. Спадкова справа відкрита. Інших спадкоємців судом не встановлено. До спадкової маси входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1 , який відповідно до технічного паспорта станом на 13.05.1988 складався із житлового будинку літера БТІ «А-1», 1968 року побудови, господарських будівель та споруд: погріб із шиєю, літера БТІ «Б», 1978 року побудови; літня кухня, літера БТІ «В», 1986 року побудови, сарай, літера БТІ «Г», 1986 року побудови, вбиральня, літера БТІ «Д», 1989 року побудови, колодязь, літера БТІ «№ 5», 1968 року побудови. У 1989 році за життя спадкодавця був побудований ганок, без літери, що вбачається із технічного паспорта від 02.08.2019. Відповідно до цього паспорта у період з 2013 по 2019 рік (після смерті спадкодавця) було побудовано ще ряд господарських будівель та споруд, які не входять до спадкового майна. Розглянувши дану справу суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та вирішив визнати за ОСОБА_2 , як спадкоємцем за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на частки житлового будинку літера БТІ «А-1», 1968 року побудови, та на частки господарських будівель та споруд, а саме: ганок, без літери, 1989 року побудови, погріб із шиєю, літера БТІ «Б», 1978 року побудови; літню кухню, літера БТІ «В», 1986 року побудови, сарай, літера БТІ «Г», 1986 року побудови, вбиральню, літера БТІ «Д», 1989 року побудови, колодязь, літера БТІ «№ 5», 1968 року побудови, які знаходяться по АДРЕСА_1 . Тобто, на ті об`єкти, які були у власності спадкодавця ОСОБА_3 та існували на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19-23).

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності по кожному житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 саме у тому його технічному стані та вигляді, та згідно тієї експлікації та характеристики, які зафіксовані у технічному паспорті, виготовленому станом на 10.12.2010 Яготинським бюро технічної інвентаризації, оскільки всі ті об`єкти, які входять до складу спірного домоволодіння були побудовані у період з 1968 року по 1990 рік і входять до складу спадщини, яка відкрилася їм після смерті їхньої матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Право часткової приватної власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за ними було визнано в судовому порядку. Право спільної часткової власності не нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації. Право спільної часткової власності, в силу ст. 334 ЦІК України, виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

09 червня 2021 року державним реєстратором Згурівської селищної ради Марусенком О.І. було зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 42551487, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 219). Підставою для державної реєстрації права власності на житловий будинок були рішення суду, серія та номер: 2-445/10, виданий 10.11.2010, видавник: Згурівський районний суду Київської області; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КС00, видавник: ЄДЕССБ. В описі об`єкту нерухомого майна, на яке було зареєстровано право власності зазначено, що це житловий будинок загальною площею 74,1 кв.м, житловою площею 27.1 кв.м, 1968 року побудови під літерою «А-1», ганок, погріб із шиєю під літерою «Б», літня кухня під літерою «В», сарай під літерою «Г», вбиральня під літерою «Д», колодязь № 5 (а.с. 71 копія Витягу з ДРРП).

18 травня 2021 року державним реєстратором Згурівської селищної ради Тимченко О.В. було зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (номер запису про право власності: 42111846, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 219). Підставою для державної реєстрації права власності на житловий будинок були рішення суду, серія та номер: 365/698/19, виданий 26.05.2020, видавник: Згурівський районний суду Київської області; рішення суду, серія та номер: 365/698/19, виданий 09.09.2020, видавник: Київський апеляційний суд; рішення суду, серія та номер: 365/698/19-ц, виданий 08.02.2021, видавник: Верховний суд. В описі об`єкту нерухомого майна, на яке було зареєстровано право власності зазначено, що це житловий будинок загальною площею 74,1 кв.м, житловою площею 27.1 кв.м, 1968 року побудови під літерою «А-1», ганок, погріб із шиєю під літерою «Б», літня кухня під літерою «В», сарай під літерою «Г», вбиральня під літерою «Д», колодязь № 5 (а.с. 72 копія Витягу з ДРРП).

Відтак, власниками спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 стали 09.06.2021 та 18.05.2021 відповідно. Підставою для державної реєстрації права власності за позивачем та відповідачем стали, зокрема, рішення Згурівського районного суду Київської області у справі № 2-445/10 від 10.11.2010 для позивача ОСОБА_1 , та рішення Згурівського районного суду Київської області у справі 365/698/19 від 26.05.2020, яке набрало законної сили 09.09.2020 для відповідача ОСОБА_2 .

Отже, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають право по частині у праві спільної часткової власності на житловий будинок «А-1», 1968 року побудови, який має загальну площу 52,70 кв.м, з яких: 26,40 кв.м жила та 26,30 кв.м підсобна, і який включає в себе: коридор (1-1), площею 8,90 кв.м, жилу (1-2), площею 17,00 кв.м, жилу (1-3), площею 9,40 кв.м, кухню (1-4), площею 17,40 кв.м, а також по частині у праві спільної часткової власності на господарські будівлі та споруди: погріб літера «Б», 1978 року побудови; літня кухня літера «В», 1986 року побудови; сарай літера «Г», 1986 року побудови; убиральна літера «Д», 1989 року побудови, ганок «2» бетонний на 2 сходинки, 1989 року побудови; колодязь «6», 1968 року побудови.

Відповідно до частин першої-третьої статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 стверджували, що між ними фактично поділено житловий будинок та визначено, які саме житлові та допоміжні (підсобні) приміщення у будинку перебувають у фактичному користуванні кожного з них. Спірний житловий будинок облаштований двома окремими виходами, для кожного із співвласників, а внаслідок реконструкції житлового будинку фактично утворились два окремих ізольованих приміщення (квартири).

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 357 ЦК України, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

21 серпня 2020 року до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області позивачем ОСОБА_1 , як замовником, подано Повідомлення про початок будівельних робіт КС09 щодо реконструкції житлового будинку, місце розташування якого: АДРЕСА_1 , на підставі Будівельного паспорта № 26 від 03.07.2020, виданого сектором будівництва, містобудування та архітектури Згурівської райдержадміністрації. У вказаному Повідомленні також зазначено, що роботи з реконструкції житлового будинку будуть здійснюватися власними силами ОСОБА_1 (а.с. 66).

14 вересня 2020 року КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Із експлікації приміщень будинку садибного типу та характеристики будинку садибного типу з господарським будівлями та спорудами вбачається, що спірний житловий будинок зазнав значних змін і станом на дату виготовлення технічного паспорта 14.09.2020, має наступну характеристику: житловий будинок «А-1», 1968 року побудови, загальною площею 74,1 кв.м, з яких: 27,1 кв.м житлова (основна); 25,0 кв.м допоміжна (підсобна); 22,0 кв.м літнє, неопалювальне приміщення. При цьому, як вбачається із експлікації, житловий будинок «А-1» складається із двох квартир. Квартира АДРЕСА_2 включає в себе: коридор (1-1), площею 2,8 кв.м; кухню (1-2), площею 16,9 кв. м; житлову (1-3), площею 9,7 кв.м. Також до складу квартири АДРЕСА_2 в житловому будинку «А-1» включено прибудову «а2», 2019 року побудови, яка складається із веранди (1-І), площею 17,0 кв.м та допоміжної (1-ІІ), площею 5,0 кв.м. Усього по квартирі АДРЕСА_2 загальна площа 51,4 кв.м, з яких: житлова (основна) 9,7 кв.м; допоміжна (підсобна) 19,7 кв.м; літнє, неопалювальне приміщення 22,0 кв.м. Квартира АДРЕСА_3 включає в себе: коридор (2-1), площею 5,3 кв.м; житлову (2-2), площею 17,4 кв.м. Усього по квартирі АДРЕСА_3 загальна площа 22,7 кв.м, з яких: житлова (основна) 17,4 кв.м; допоміжна (підсобна) 5,3 кв.м. До господарських будівель та споруд та інших допоміжних споруд віднесено: ганок, 2019 року побудови; ганок, 1989 року побудови, погріб з шиєю «Б», 1978 року побудови; літня кухня «В», 1986 року побудови; сарай «Г», 1986 року побудови; вбиральня «Д», 1989 року побудови; літній душ «Е», 2013 року побудови; сарай «Є», 2018 року побудови; навіс «Ж», 2018 року побудови; сарай «З», 2014 року побудови; колодязь «№5», 1968 року побудови; огорожа «№6», 2018 року побудови; ворота з хвірткою «№7», 2018 року побудови; огорожа «№8», 2017 року побудови; ворота з хвірткою «№9», 2019 року побудови; огорожа «№10», 2019 року побудови; огорожа «№11», 2019 року побудови (а.с. 27-32).

По завершенню будівельних робіт з реконструкції житлового будинку по АДРЕСА_1 та після проведення технічної інвентаризації вказаного об`єкта позивачем ОСОБА_1 , як замовником будівельних робіт з реконструкції житлового будинку, подано до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, що дає підстави вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації. Вказану Декларацію було зареєстровано уповноваженим на це органом за номером КС00, про що ОСОБА_1 25.05.2021 було видано Витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с. 67, 68).

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як уже було встановлено судом, своє право власності на нерухоме майно позивач ОСОБА_1 зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у відповідності до вимог встановлених чинним законодавством.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що прибудова «а2», 2019 року побудови, яка складається із веранди (1-І), площею 17,0 кв.м та допоміжної (1-ІІ), площею 5,0 кв.м, в силу частини четвертої статті 357 ЦК України, є виключно власністю позивача ОСОБА_1 , яка не змінила розмір часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до частин першої та другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В силу ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, сторони як співвласники спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами мають право на поділ майна в натурі пропорційно своїм часткам, при цьому.

Позивач не може реалізувати своє право на вільне володіння, користування і розпорядження своєю часткою житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, оскільки відповідач не погоджується на укладення договору про поділ майна, що є спільній частковій власності, тобто на вирішення спору у досудовому порядку. Як наслідок вбачається порушення права позивача на вільне володіння належною їй часткою спірного нерухомого майна.

Позивачем ОСОБА_1 у грудні 2021 року було замовлено проведення експертного будівельно-технічного дослідження одноповерхового індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та елементів оздоблення цього житлового будинку. 24 лютого 2022 судовим експертом Бойко Миколою Володимировичем було надано Висновок експерта за результатами проведення оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження № 18-21/22, з якого вбачається, що технічно можливі три варіанти розподілу житлового будинку в натурі із самостійним виходом (входом) та які з них є найбільш наближеними до ідеальних часток кожного із співвласників та забезпечують експлуатацію будинку і надвірних господарських будівель і споруд, як окремих об`єктів нерухомості та розмір грошової компенсації, яку належить виплатити тому із співвласників житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розмір частки якого може бути зменшений в результаті їх розподілу. Варіанти розподілу житлового будинку в натурі описані в дослідницькій частині висновку та зображено на Схемах № 1-3 в додатку № 1 до висновку (а.с. 33-65).

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 , а також у судовому засіданні вона та її представник зазначали, що оскільки правових підстав для поділу прибудови «а2», 2019 року побудови, яка складається із веранди (1-І), площею 17,0 кв.м та допоміжної (1-ІІ), площею 5,0 кв.м, немає і вона не підлягає поділу між сторонами, оскільки є власністю виключно позивача, з чим також погоджується суд, тому без врахування вказаної прибудови найбільш прийнятним та таким, що найкраще відповідає інтересам обох сторін, є поділ спірного домоволодіння наближений до варіанту № 2 Висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження № 18-21/22.

Згідно Висновку № 18-21/22 ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , без врахування земельної ділянки, на час проведення експертного дослідження становить 154313,00 гривень. Без врахування вартості прибудови 44087,00 гривень, вартість спірного домоволодіння становить 110226,00 гривень (154313,0044087,00=110226,00). Загальна площа житлового будинку, що входить до спірного домоволодіння без врахування площі прибудови 22,0 кв.м. становить 52,10 кв.м. (74,1022,0=52,10). Таким чином, ідеальна частка співвласників у спірному домоволодінні у грошовому виразі становить 55113,00 гривень (110226,00 : 2 = 55113,00 гривень), а у виразі загальної площі житлового будинку без врахування площі прибудови 26,05 кв.м.

Оскільки позивач просить виділити їй, з відступленням від розміру ідеальних часток співвласників, у власність із спірного житлового будинку приміщення кухні (1-2), площею 16,9 кв.м та приміщення житлової кімнати (1-3), площею 9,7 кв.м, при цьому відповідачу просить виділити приміщення житлової кімнати (2-2), площею 17,4 кв.м, приміщення коридору (1-1), площею 2,8 кв.м та приміщення коридору (2-1), площею 5,3 кв.м, то площа окремо виділених приміщень буде становити: 26,6 кв.м ОСОБА_1 та 25,5 кв.м ОСОБА_2 . Відступ від розміру ідеальних часток буде становити 0,55 кв.м, тобто площа виділених приміщень для позивача ОСОБА_1 збільшиться на 0,55 кв.м, а площа відповідача ОСОБА_2 зменшиться на 0,55 кв.м, що у грошовому виразі буде становити для позивача ОСОБА_1 збільшення вартості на 1166,00 гривень, а для відповідача ОСОБА_2 зменшення на 1166,00 гривень. При даному варіанті поділу житлового будинку позивач ОСОБА_1 має сплатити відповідачу ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 1166,00 гривень.

В той же час, відповідач щодо вказаного поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами заперечень не надав, свого варіанту поділу не запропонував, із запропонованою позивачем схемою поділу погоджується.

Оскільки сторони не досягли у досудовому порядку згоди стосовно поділу спірного житлового будинку, враховуючи згоду позивача на запропонований експертом варіант такого поділу, а також не наведення стороною відповідача будь-яких доводів стосовно вибору варіанту поділу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та поділити спірний житловий будинок за варіантом, запропонованим позивачем.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила стягнути із відповідача ОСОБА_2 понесені судові витрати за подання позову до суду та витрати на проведення оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до частини шостої статті 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 за подання до суду позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 2535,53 гривень, який в силу ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог підлягає стягненню із відповідача (а.с. 107 квитанція).

До позовної заяви позивачем також додано квитанцію від 17.12.2021 на загальну суму 7000,00 гривень, з якої вбачається, що платником є ОСОБА_1 , призначення платежу зазначено «оплата за послуги зг. заяви ОСОБА_1 від 07.12.2021». Позивач надає вказану квитанцію як підтвердження оплати нею вартості експертизи. При цьому суд звертає увагу, що у висновку експерта від 24.02.2022 № 18-21/22 вказано, що заява гр. ОСОБА_1 про проведення експертного дослідження на ім`я експерта надійшла 18.12.2021. Тобто, існує розбіжність у датах звернення із заявою ОСОБА_1 до експерта, що викликає сумнів у дійсності оплати нею послуг саме за висновок експерта № 18-21/22 від 24.02.2022.

Проаналізувавши вказані документи, суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача на користь позивача витрат за проведення експертизи, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на понесення нею витрат на проведення експертизи саме у розмірі 7000,00 гривень. Будь-яких інших доказів (договорів, квитанцій, платіжних інструкцій, актів виконаних робіт чи наданих послуг) на підтвердження понесених витрат в частині залучення експерта суду позивачем не надано.

Керуючись ст. 317, 319, 328, 355, 356, 367, 392 ЦК України, ст. 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Поділити житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відступленням від розміру ідеальних часток співвласників.

Виділити ОСОБА_1 відокремлену частку в натурі та передати їй у власність у житловому будинку «А-1», 1968 року побудови, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 : приміщення кухні (1-2), площею 16,9 кв.м та приміщення житлової кімнати (1-3), площею 9,7 кв.м.

Виділити ОСОБА_1 з надвірних господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 : ганок, 2019 року побудови, частину погреба з шиєю «Б», 1978 року побудови, частину сараю «Г», 1986 року побудови, частину колодязя «№ 5», 1968 року побудови, металеву огорожу «№ 6», 2018 року побудови, металеві ворота з хвірткою «№ 7», 2018 року побудови.

Виділити ОСОБА_2 відокремлену частку в натурі та передати йому у власність у житловому будинку «А-1», 1968 року побудови, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 : приміщення житлової кімнати (2-2), площею 17,4 кв.м, приміщення коридору (1-1), площею 2,8 кв.м, приміщення коридору (2-1), площею 5,3 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 з надвірних господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 : ганок, 1989 року побудови, літню кухню «В», 1986 року побудови, частину погреба з шиєю «Б», 1978 року побудови, частину сараю «Г», 1986 року побудови, вбиральню «Д», 1989 року побудови, літній душ «Е», 2013 року побудови, сарай «Є», 2018 року побудови, навіс «Ж», 2018 року побудови, сарай «З», 2014 року побудови, колодязя «№ 5», 1968 року побудови, ворота з хвірткою «№ 9», 2019 року побудови, огорожу «№ 10», 2019 року побудови, огорожу «№ 11», 2019 року побудови.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 у житловому будинку «А-1», 1968 року побудови, за адресою: АДРЕСА_1 на приміщення: кухні (1-2), площею 16,9 кв.м, житлової кімнати (1-3), площею 9,7 кв.м, веранди з ганком (1-І), площею 17,0 кв.м з допоміжним приміщенням (1-ІІ), площею 5,0 кв.м.

Визнати право власності за ОСОБА_1 у надвірних господарських будівлях та спорудах, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на: ганок, 2019 року побудови, частину погреба з шиєю «Б», 1978 року побудови, частину сараю «Г», 1986 року побудови, частину колодязя «№ 5», 1968 року побудови, металеву огорожу «№ 6», 2018 року побудови, металеві ворота з хвірткою «№ 7», 2018 року побудови.

Визнати право власності за ОСОБА_2 у житловому будинку «А-1», 1968 року побудови, за адресою: АДРЕСА_1 на приміщення: житлової кімнати (2-2), площею 17,4 кв.м, коридору (1-1), площею 2,8 кв.м, коридору (2-1), площею 5,3 кв.м.

Визнати право власності за ОСОБА_2 у надвірних господарських будівлях та спорудах, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на: ганок, 1989 року побудови, частину погреба з шиєю «Б», 1978 року побудови, частину сараю «Г», 1986 року побудови, літню кухню «В», 1986 року побудови, вбиральню «Д», 1989 року побудови, літній душ «Е», 2013 року побудови, сарай «Є», 2018 року побудови, навіс «Ж», 2018 року побудови, сарай «З», 2014 року побудови, колодязя «№ 5», 1968 року побудови, огорожу «№ 8», 2017 року побудови, ворота з хвірткою «№ 9», 2019 року побудови, огорожу «№ 10», 2019 року побудови, огорожу «№ 11», 2019 року побудови.

Зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власний рахунок провести визначені у варіанті поділу № 2 Висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельного та будівельно-технічного дослідження від 24.02.2022 № 18-21/22 ремонтно-будівельні роботи, а саме: ОСОБА_1 демонтувати дверні прорізи між приміщеннями коридору (1-1), площею 2,8 кв.м, приміщенням веранди, площею 17,0 кв.м та приміщенням кухні (1-2), площею 16,9 кв.м, в приміщенні допоміжна (1-ІІ), влаштувати суміщений санвузол (2-4 нове), а також влаштувати дверний проріз між приміщеннями веранди (1-1), площею 17,0 кв.м та кухні (1-2), площею 16,9 кв.м; ОСОБА_2 в приміщенні житлової кімнати (2-2), площею 17,4 кв.м влаштувати суміщений санвузол, площею 3,80 кв.м. (2-3 нове), між приміщеннями коридору (2-1), площею 5,3 кв.м та санвузла (2-3 нове), площею 3,80 кв.м влаштувати дверний проріз, а також влаштувати прибудову площею 2,50 кв.м.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за зменшення частки власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1166 (одна тисяча сто шістдесят шість) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2535 (дві тисячі п`ятсот тридцять п`ять) гривень 53 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуюча суддя Л.М. Кучерява