Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

іменем України

30.05.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Орєхова О.І.,

за участю секретаря Махненко Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, треті особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого виконавчого збору,-

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2025 року за вх. № 21272 судом отримано від ОСОБА_1 заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, треті особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого виконавчого збору, мотивуючи тим, що у провадженні білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває вищевказана цивільна справа. У позовній заяві від 03.12.2024 він зазначав, що його судові витрати у цій справі складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою. У позовній заяві від 03.12.2024 на підставі частини 8 ст. 141, ст. 272 ЦПК України він заявляв, що у разі задоволення його позовних вимог протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ( якщо справа слухатиметеся за правилами загального позовного провадження ) та/або з дня вручення судового рішення ( якщо учасники справи не будуть присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення буде ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи ), буде подано відповідні докази про надання правничої ( правової ) допомоги. Судові витрати за результатами розгляду даної справи підлягають розподілу відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Рішення суду від 14.04.2025 у даній справі отримав його представник 15.04.2025. Тому подає дану заяву про суму судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами. Просив суд стягнути судові витрати на професійну правничу ( правову ) допомогу у розмірі 56 000 грн на його користь ( а. с. 158-161 том 2 ).

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 18.04.2025, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 192 том 2 ).

Відповідно до контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, зазначені матеріали були отриманні суддею 23.04.2025.

Частина 3 статті 270 ЦПК України передбачає, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою судді від 23.04.2025 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, треті особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого виконавчого збору, призначено до розгляду на 30.04.2025. Вирішено викликати в судове засідання учасників справи ( а. с. 195-196 том 2 ).

25 квітня 2025 року за вх. № 22767 судом від представника АТ КБ «ПриватБанк» - Попельнюх Т.І. надійшла заява/пояснення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просили відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» 56 000 грн правничої допомоги на користь ОСОБА_1 , оскільки вказаний позивачем розмір є об`єктивно завищеним, необґрунтованим та недоведеним. Крім того, в заяві про ухвалення додаткового рішення позивач не навів підстав неможливості подання доказів понесення витрат до судових дебатів та відповідно не просив суд поновити строк на їх подачу, так як аналіз поданих доказів свідчить про те, що всі докази понесені стороною судових витрат були подані після закінчення судових дебатів у справі, хоча всі вони виникли та були в наявності у позивача до закінчення судових дебатів ( 14.04.2025 ) ( а. с. 199-206 том 2 ).

Крім того, 25.04.2025 за вх. № 22570 судом отримано заява від представника Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області Жиліна О.Ф., в якій просив відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області у повному обсязі, оскільки витрати явно завищені, необґрунтовані. Крім того, Головне управління Казначейства жодних прав та інтересів позивача не порушувало та жодної шкоди позивачу не завдало. До того ж, деякі послуги адвоката викликають сумнів щодо їх вартості та необхідності. Так, додаток № 7 від 15.04.2025 до договору про надання правничої допомоги № 3 від 02.02.2024 включає таку послугу, як «складання заяви про повернення судового збору у справі № 357/12829/24» на суму 2 500 грн, проте, з матеріалів справи відомо, що позивач сплатив загальну суму судового збору в розмірі 17 081,08 грн. В мотивувальній частині судового рішення вказано, що «позивач мав сплатити судовий збір в розмірі 1 211,20 грн ( за вимогу немайнового характеру ) та 1 941,07 грн ( за вимогу майнового характеру ). Оскільки позивач невірно розрахував та переплатив загальну суму судового збору по справі № 357/12829/24 в більшому розмірі ніж встановлено законом, невідомо з яких підстав сторони по справі повинні йому компенсувати його помилки щодо сплати судового збору ( а. с. 223-231 том 2 ).

В судовому засіданні 30.04.2025 представник позивача Гарнага Н.Ю. підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, просила стягнути витрати понесені позивачем на правову допомогу в сумі 56 000 гривень.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області Жилін О.Ф. заперечував щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, при цьому, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві від 25.04.2025.

В даному судовому засіданні, розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення було відкладено на 30.05.2025 ( а. с. 1-14 том 3 ).

В судове засідання 30.05.2025 учасники справі не з`явились.

20.05.2025 за вх. № 28077 судом отримано від представника ОСОБА_1 - Гарнаги Н.Ю. клопотання ( заява ), в якій просила провести розгляд справи 30.05.2025 о 15 годині за її відсутності ( а. с. 24 том 1 ).

Від інших учасників на адресу суду жодних заяв та клопотань не надходило.

Відповідачі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області та треті особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи свідчать Довідки про доставку електронного документу ( а. с. 16, 17, 18, 20 том 3 ).

Згідно ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо застосування статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (рішення від 17 січня 1970 року у справі «Delcourt v. Belgium» («Делькур проти Бельгії»), заява № 2689/65, пункт 25 та рішення від 11 жовтня 2001 року у справі «Hoffmann v. Germany» («Гофман проти Німеччини»), заява № 34045/96, пункт 65).

ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення від 08 квітня 2010 року у справі «GUREPKA v. UKRAINE (№ 2)» («Гурепка проти України (№ 2)»), заява № 38789/04, § 23).

Також ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення від 13 грудня 2011 року у справі «TRUDOV v. RUSSIA», заява № 43330/09, § 25, 27).

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 761/877/20 (провадження № 61-11706св21).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, а також виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що учасники справи були належним чином та завчасно повідомленими.

Окрім цього, судом враховану і ту обставину, що представник Головного управління Державної казначейської служби України в Київській області Жилін О.Ф. в судовому засіданні 30.04.2025 надав свої пояснення з приводу заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі, а відповідач АТ КБ «ПриватБанк» надав свої заперечення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка, належним чином повідомлених, не перешкоджає цьому.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд відбувався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, треті особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого виконавчого збору, задоволені. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 03.10.2019, зареєстрований в реєстрі за № 2774, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» боргу в сумі 1 941075,31 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності таким, що не підлягає виконанню, стягнуто в порядку повернення стягнутого виконавчого збору на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України суму у розмірі 194 107,53 гривень ( сто дев`яносто чотири тисячі сто сім гривень п`ятдесят три копійки ) та стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 152,27 гривень ( три тисячі сто п`ятдесят дві гривні двадцять сім копійок ).

Зазначене судове рішення на час розгляду даної заяви про ухвалення додаткового судового рішення набрало законної сили.

За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовною заявою ( а. с. 2-10 том 1 ), позивач зазначав, що попередній ( орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складаються з судового збору у розмірі 17 081,08 грн та з витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою у розмірі 20 800 грн на дату подання позову, які будуть уточнюватися.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141, ст. 272 ЦПК України заявляв про те, що у разі задоволення його позовних вимог протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ( якщо справа слухатиметеся за правилами загального позовного провадження ) та/або з дня вручення судового рішення ( якщо учасники справи не будуть присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення буде ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи ), буде подано відповідні докази надання правничої ( правової ) допомоги.

Тобто, з боку сторони позивача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України було зроблено відповідну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

18.04.2025 року за вх. № 21272 судом отримано від позивача заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 56 000 грн на його користь ( а. с. 158-161 том 2), разом із доказами на підтвердження розміру судових витрат ( а. с. 162-183 том 2 ).

Тобто, вищевказана заява разом із доказами понесення з боку відповідача витрат на правничу допомогу були отримані судом в строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України ( протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ) ( рішення ухвалене 14.04.2025, а з вищевказаною заявою позивач звернувся 18.04.2025 ).

Так, до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.02.2024, укладеного між адвокатом Гарнага Н.Ю. та ОСОБА_1 ( а. с. 162-163 том 2 ), додано наступні документи: копію Додатку № 1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3 від 02.02.2024 на суму 3900 грн ( аналіз справи та додатків, наданих Клієнтом, законодавства та судової практики ); копію банківського платіжного документу від 08.02.2024 на суму 3900 грн; копію Додатку № 2 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3 від 06.03.2024 на суму 3500 грн ( складання запитів до органів державної виконавчої служби та нотаріату, їх супровід ); копію банківського платіжного документу від 06.03.2024 на суму 3500 грн; копію Додатку № 3 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3 від 07.06.2024 на суму 12000 грн ( складання позовної заяви ); копію банківського платіжного документу від 08.06.2024 на суму 12000 грн; копію Додатку № 4 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3 від 08.07.2024 на суму 1400 грн ( складання запиту до органів державної виконавчої служби, його супровід ); копію банківського платіжного документу від 08.07.2024 на суму 1400 грн; копію Додатку № 5 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3 від 18.10.2024 на суму 4000 грн ( участь у кожному судовому засіданні ); копію банківського платіжного документу від 21.10.2024 на суму 4000 грн; копію банківського платіжного документу від 15.11.2024 на суму 4000 грн; копію банківського платіжного документу від 09.12.2024 на суму 4000 грн; копію банківського платіжного документу від 20.01.2025 на суму 4000 грн; копію банківського платіжного документу від 10.02.2025 на суму 4000 грн; копію банківського платіжного документу від 11.03.2025 на суму 4000 грн; копію банківського платіжного документу від 31.03.2025 на суму 4000 грн; копію Додатку № 6 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3 від 15.01.2025 на суму 3000 грн ( складання відповіді на відзив ); копію банківського платіжного документу від 15.01.2025 на суму 3000 грн; копію Додатку № 7 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3 від 15.04.2025 на суму 5000 грн ( складання заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу та складання заяви про повернення судового збору ); копію банківського платіжного документу від 16.04.2025 на суму 5000 грн ( а. с. 164-183 том 2 ).

Так, витрати які були понесені на правову допомогу починаючи з 08.02.2024 по 15.01.2025, що склали загальну суму в розмірі 51 800 грн, підтверджується вищевказаними копіями банківських платіжних документів та доданими за цей період, укладеними копіями Додатків до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3, а також 5000 грн, понесені витрати з боку позивача вже після закінчення судових дебатів та ухвалення судового рішення, загалом 56 800 гривень.

В свою чергу, позивач звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу, просив стягнути такі витрати в розмірі 56 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже докази, що підтверджують розмір понесених стороною судових витрат були подані після закінчення судових дебатів у справі.

Аналіз поданих доказів свідчить про те, що останні вчинені до винесення рішення у справі ( за період з 08.02.2024 по 15.01.2025 на суму 51 800 грн ), та відповідно всі вони виникли та були в наявності у позивача до закінчення судових дебатів (02.04.2025), окрім копії Додатку № 7 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3 від 15.04.2025 на суму 5000 грн та копії банківського платіжного документу від 16.04.2025 на суму 5000 грн, вказані доказі свідчать, що вони були вчинені вже після закінчення судових дебатів та ухвалення судового рішення ( а. с. 182-183 том 2 ).

При цьому, зміст заяви позивача про стягнення судових витрат на професійну допомогу не містить обґрунтувань поважності причин не подання ним таких доказів суду, що підтверджують розмір понесених останнім судових витрат до закінчення судових дебатів у справі (а. с. 159-161 том 2 ).

В разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23)).

В зазначеній вище постанові Верховний Суд вказав, таким чином, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - Романюка І. М. про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. Натомість суд апеляційної інстанції скасував законне та обґрунтоване судове рішення суду першої інстанції. Тому, постанова суду апеляційної інстанції в частині витрат на правову допомогу підлягає скасуванню, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу - залишенню в силі.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 757/33206/22-ц (провадження № 61-8292св24) зазначено, що: «тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд в: ухвалі від 29.07.2024 № 761/45191/21, зазначивши, що: Апеляційний суд встановивши, що заява представника АТ "СК "ББС Іншуранс" - адвоката Голяр І.С. від 06 червня 2024 року про вирішення питань розподілу судових витрат не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі, дійшов загалом обґрунтованого висновку про відмову ухвалити додаткове рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу; у постанові від 11.04.2024 № 344/12148/23, зазначивши, що: ... суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про задоволення заяви представника ПАТ "Прикарпаттяобленерго" Дмитрук О.І. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15 травня 2025 року у справі № 521/13630/20 (провадження № 61-15268св24).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, як встановлено та зазначено вище, до закінчення судових дебатів у даній справі ( 02.04.2025), докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу були в наявності у останнього, за виключенням копії Додатку № 7 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3 від 15.04.2025 на суму 5000 грн та копії банківського платіжного документу від 16.04.2025 на суму 5000 грн ( а. с. 182-183 том 2 ), які складені вже після судових дебатів та ухвалення судового рішення ( 14.04.2025 ).

Водночас, в заяві про ухвалення додаткового рішення позивач не наводив підстав неможливості подання вищевказаних доказів, які були в наявності у останнього до закінчення судових дебатів та не просив суд поновити строк на подачу зазначених доказів.

Враховуючи зміст заяви позивача про стягнення судових витрат на професійну допомогу та вимоги ч. 1 ст. 246 ЦПК України, суд рахує за необхідне постановити у справі ухвалу про відмову у прийнятті додаткового рішення у справі в частині стягнення на користь останнього витрат на правову допомогу, які були понесені починаючи з 08.02.2024 по 15.01.2025, що підтверджується вищевказаними копіями банківських платіжних документів та доданими за цей період, укладеними копіями Додатків до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3 та які були в наявності заявника до закінчення судових дебатів та ухвалення судового рішення.

Стосовно витрат на правову допомогу в частині стягнення 5000 грн, які понесені заявником вже після закінчення судових дебатів та ухвалення судового рішення, що підтверджується доданим з боку останнього Додатком № 7 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 3 від 15.04.2025 на суму 5000 грн та копією банківського платіжного документу від 16.04.2025 на суму 5000 грн, то з цього приводу суд зазначає про таке.

Так, вказана вище сума ( 5000 грн ) на правову допомогу, яка була понесена позивачем, складається з складання заяви про стягнення судових витрат на професійну ( правничу ) допомогу у справі 2 500 грн та складання заяви про повернення судового збору 2 500 гривень.

Однак, суд зазначає про те, що витрати на правову допомогу в сумі 2 500 грн за складання заяви про стягнення судових витрат на професійну ( правничу ) допомогу у справі не було необхідним та не потребувало додаткових витрат та здійснення з боку адвоката таких дій, по складанню заяви, оскільки як встановлено та зазначено вище судом, позивач, в наявності якого знаходилися докази понесення витрат на правову допомогу, не був позбавлений їх подати до закінчення судових дебатів.

Окрім цього, необхідність звернення до суду з заявою про повернення судового збору, за що позивач поніс витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн, мале місце саме внаслідок дій самого позивача при невірному розрахунку та переплати суми судового збору при зверненні до суду в більшому розмірі ніж встановлено законом.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу ( правову ) допомогу на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 141, 246, 260-261, 270, 273, 353 - 355, 435 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, треті особи: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого виконавчого збору.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 30 травня 2025 року.

СуддяО. І. Орєхов