Справа № 466/3387/24
Провадження № 2/466/376/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Філевич У.І., Кліндухової Д.А., Ханас С.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача Нечаєвої Н.М.

представника відповідача Михновського Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Рубікон Інвест», приватного підприємства «Озерна алея» про захист прав споживачів,-

у с т а н о в и в

Позивач ОСОБА_1 через свого представника- адвоката Нечаєву Н.М. звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційої компанії «Рубікон Інвест», у якому просить стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційої компанії «Рубікон Інвест» на його користь 1 387 373,00 грн. сплачених за попереднім договором купівлі-продажу квартири в якості забезпечувального платежу, основний договір за яким не укладено. Окрім цього, просить стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційної компанії «Рубікон Інвест» пеню за неналежне виконання умов попереднього договору купівлі-продажу квартири від 29.01.2021 року за період з 01.04.2023 року по 27.03.2024 року у розмірі 15 066 870,8 грн.

В обгрунтування вимог покликається на те, що 29.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно- інвестиційна компанія «Рубікон Інвест» та ОСОБА_1 був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири. Об`єктом купівлі згідно п.1.1.2 та Додатку №1 попереднього договору була двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальна проектна площа 70,30 кв.м.

Згідно п. 2.2 Договору сторони зобов`язувались в майбутньому укласти в належній формі та підписати основний договір, до підписання якого відповідач повинен забезпечити введення будинку в експлуатацію та після оформлення та реєстрації права власності за відповідачем, передати об`єкт у власність позивачу у спосіб, встановлений цим Договором.

Згідно п. 2.4 передбачалося, що сторони укладають Основний договір на умовах, передбачених цим договором до 31.03.2023 року, але не пізніше аніж протягом 30 днів з моменту проведення державної реєстрації в державному реєстрі речових на нерухоме майно за продавцем на об`єкт та за умови виконання стороною умов щодо забезпечення виконання договору. Аналіз положення п.4.6 у взаємозв`язку із п. 2.4 Договору вказують на те, що введення будинку в експлуатацію, оформлення та реєстрації права власності за продавцем в будь-якому разі мало б відбутися до укладення Основного договору та відповідно до настання дати 31.03.2023 року.

Однак станом на 31.03.2023 року не відбулося ні з завершення будівництва, ні зведення будинку в експлуатацію, ні проведення технічної інвентаризації, ні оформлення та реєстрації права власності за продавцем, що унеможливило укладення Основного договору та передачі квартири у власність і позивача.

П 3.1. Договору постановлено, що вартість (ціну продажу) нерухомості визначено як суму, що дорівнює розміру забезпечувального платежу, який має бути сплачений покупцем. П. 4.3. сторони погодили, що забезпечувальний платіж дорівнює сумі коштів, яка у національній валюті України гривні складає 1 387 373,00 грн, без податку на додану вартість, що за курсом НБУ на день укладання цього Договору становить 49 210$ (1 долар по курсу НБУ = 28,1929 грн). Ця сума у повному розмірі сплачена ОСОБА_1 у день підписання попереднього договору.

Пунктом 4.2. Попереднього договору сторони визначили, що вказана сума коштів, після її належної сплати покупцем за даним Договором, буде зарахована до платежів за основним договором у момент укладення Основного договору.

Згідно абз 2 п. 4.4. Договору, у випадку припинення цього Договору, в тому числі і дострокового в силу його розірвання, відповідач зобов`язувався повернути позивачу грошові кошти, фактично сплачені за цим Договором та сплатити усі штрафні санкції, передбачені цим Договором.

Пунктом 7.1. постановлено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим Договором.

Виходячи із Плану розрахунків бухгалтерського обліку та Інструкції про його застосування, що затверджені Наказом Міністерства фінансів № 291 від 30.11.1999, надані та отримані гарантії та забезпечення обліковуються юридичними особами на позабалансових рахунках. Такі рахунки згідно даної Інструкції призначені для узагальнення інформації про наявність і рух цінностей, що не належать підприємству, але тимчасово перебувають у його користуванні, розпорядженні або на зберіганні . Для набуття можливості використання цих коштів в якості інвестування об`єкту будівництва відповідач мав би отримати статус , передбачений абз. 3 ст.4 Закону України « Про інвестиційну діяльність». Відповідно за відсутності такого статусу внесення позивачем суми забезпечувального платежу за попереднім договором не призвело до зміни структури та обсягу власних активів відповідача, не зумовила виникнення зобов`язань перед третіми особами (зокрема із сплати податків), а встановила обов`язок не використовувати ці кошти та повернути їх до укладення у випадку неукладення Основного договору. З цього слідує, що до моменту укладення Основного договору ці кошти залишаються власністю позивача.

З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України у відповідача фактично виникло зобов`язання - повернення забезпечувального платежу у розмірі 1 387 373,00 грн. з наступного дня після спливу строку на укладення основного договору, тобто з 01 квітня 2023 року.

Оскільки позивач виконав умови договору і повністю вніс обумовлену в договорі суму, а відповідач допустив істотне порушення умов договору, не завершив будівництво багатоквартирного будинку і не забезпечив отримання позивачем завершеної будівництвом квартири, при тому, що планове завершення будівництва та здача будинку в експлуатацію мала відбутись до 31.03.2023 року, позивач обгрунтовано вимагає також стягнення пені згідно чистини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивачем наданий розрахунок пені, за яким : 3% від 1 387 373,00 гривень це 41 621,19 грн. щоденно; кількість прострочених днів з 01.04.2023 року до 27.03.2024 року становить 362, відтак сума нарахованої пені становить 15 066 870,8 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, вказаних в ньому.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив в цілому, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на мотиви, викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши надані письмові докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 29.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно- інвестиційна компанія «Рубікон Інвест» та ОСОБА_1 був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири. Об`єктом купівлі згідно п.1.1.2 та Додатку №1 попереднього договору була двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальна проектна площа 70,30 кв.м.

Згідно п. 2.2 Договору сторони зобов`язувались в майбутньому укласти в належній формі та підписати основний договір, до підписання якого відповідач повинна забезпечити введення будинку в експлуатацію та після оформлення та реєстрації права власності за відповідачем, передати об`єкт у власність позивачу у спосіб, встановлений цим Договором.

П. 2.4 передбачає, що сторони укладають Основний договір на умовах, передбачених цим договором до 31.03.2023 року, але не пізніше аніж протягом 30 днів з моменту проведення державної реєстрації в державному реєстрі речових на нерухоме майно за продавцем на об`єкт та за умови виконання стороною умов щодо забезпечення виконання договору. Станом на 31.03.2023 року не відбулося завершення будівництва, а відтак не відбулось укладення Основного договору та передачі квартири у власність і позивача.

Відповідно до п. 3.1. Договору позивачем внесено забезпечувальний платіж в розмірі 1 387 373,00 грн., що підтверджено відповідними фінансовими документами.

Відповідно до ч.1ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відтак суд приходить до переконання, що, оскільки між позивачем та відповідачем було укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, згідно предмету якого відповідач повинен був забезпечити введення будинку в експлуатацію та після оформлення і реєстрації права власності на об`єкт, передати такий у власність позивачу як споживачу послуги умовами за попереднього договору, позов підлягає до задоволення в частині стягнення внесених позивачем коштів як забезпечувального платежу.

Необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладання основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (частина друга статті 635 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Попередній договір купівлі-продажу квартири між позивачем та відповідачем не може бути виконаний з вини відповідача, у зв`язку з чим кошти, сплачені позивачем за Договором підлягають поверненню.

Відповідно ч.1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1- 4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.( ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Суд вважає аргументи позивача обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі.

В матеріалах справи відсутні будь - які докази, які свідчать про те, що позивачу повернені грошові кошти, як і відсутні докази, що позивачем безпідставно заявлені позовні вимоги, щодо їх повернення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів з ТзОВ «Будівельна компанія «Рубікон інвест» у розмірі 1 387 373,00 грн. слід задовольнити.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вважає, що внаслідок прострочення виконання зобов`яання відповідачем у нього виникло право на стягнення пені у розмірі трьох відсотків вартості сплаченого забезпечувального платежу за кожний день прострочення.

Згідно з розрахунком пені,наданим позивачем, розмір пені за період 01.04.2023 по 27.03.2024 р. в розмірі 15 066 870,80 грн.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`яковим до виконання сторонами.

Тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що у ній закріплено один із фундаментальних принципів цивільного права - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають не лише суб`єктивні права, а й обов`язки, які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватись при :

-розірванні договору за взаємною домовленістю сторін,

-розірванні договору в судовому порядку,

-відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом,

-припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України,

-недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання ( частина перша ст.549 ЦК України). Зокрема, пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частииною 5 ст.10 ЗУ «Про захист праву споживачів» передбачено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання), роботу (надання послуги) згідно з договором за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі, коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Тлумачення абзацу першого частини п`ятої статті 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» свідчать про те, що ця норма застосовується до договорів підряду та договорів про надання послуг, та не поширюється на договори купівлі-продажу майнових прав.

Аналогічні правові висновки викладено у постанова Верховного Суду від 04.08.2021 р. у справі №587/823/19 та від 15.06.2022 р. у справі №711/1032/21.

У даній справі між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу квартири від 29.01.2021 р. , який не містить елементів договору підряду чи договору надання послуг.

Оскільки між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу, а не договір про виконання робіт (надання послуг), суд вважає, що відсутні підстави для застосування положень ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення пені за прорстрочення виконання зобов`язання за умовами попереднього договору купівлі-продажу квартири від 29.01.2021 р. не підлягають до задоволення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Крім того, враховуючи часткове задоволення позову, на підставі ч.1 ст.141ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору при подачі позову до суду в розмірі 484,48 грн.

Керуючись ст.ст. 10,12,81,82,263,265 ЦПК України, ст.ст. 549, 626,627,635 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Рубікон Інвест», приватного підприємства «Озерна алея» про захист прав споживачів - задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Рубікон Інвест», адреса: м.Львів, вул.Липинського, 11, код на користь ОСОБА_1 , р.н. невідомий, РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , суму сплаченого за попереднім договором купівлі-продажу квартири в якості забезпечувального платежу в розмірі 1 387 373,00 грн. (один мільйон триста вісімдесят сім тисяч триста сімдесят три гривні).

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Рубікон Інвест», адреса: м.Львів, вул.Липинського, 11, код на користь ОСОБА_1 , р.н. невідомий, РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Г. Б. Білінська