1Справа № 335/2458/25 2/335/1678/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м.Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Махненко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

За участю представника відповідача адвоката Біліченко О.О.,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 79212764 від 08.04.2024 року у сумі 29 984 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.04.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 79212764.

14.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступає, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги за кредитними договорами до боржників, які зазначені в Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників № 30 від 19.08.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29984 грн., з яких: 8000 грн. сума заборгованості за основним боргом; 6000 грн.- сума заборгованості за відсотками, 15984 грн.- сума заборгованості за пенею.

Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання за договором, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.

У зв`язку з невиконанням Відповідачем умов договору позики, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути в судовому порядку з відповідача суму заборгованості за договором позики № 79212764 та судові витрати.

Ухвалою судді від 21.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, справа призначена до розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін, встановлені сторонам строки для подачі заяв по суті справи.

14.04.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач частково визнає позовні вимоги, в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8000 грн. Просив суд відмовити в задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості за відсотками та пенею, посилаючись на те, що відповідач, як військовослужбовець, має пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за якими до нього не може застосовуватись відповідальність у вигляді штрафних санкцій і пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також він звільнений від сплати відсотків за кредитом. Просив стягнути з позивача на користь відповідача всі понесені ним витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності у випадку неявки в судове засідання.

Представник Відповідача у судовому засідання проти задоволення позову частково заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов, просить позов задовольнити частково, судові витрати покласти на сторін пропорційно від задоволених вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини і дійшов до наступних висновків.

08.04.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір позики №79212764, відповідно до якого відповідачу видано кредит у розмірі 8000 грн., строком на 30 днів, який він зобов`язався повернути до 07 травня 2024 року та сплатити відсотки за користування коштами, які за денною процентною ставкою складали 2,50% за день, а за понадстрокове користування позикою -2,70% в день. При цьому орієнтовна загальна вартість позики за умовами укладеного договору складала 14000 грн. (а.с.5-7).

Договір позики підписано електронним підписом позичальника, електронний підпис позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать п.п.22,29 Договору позики. Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги.

14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», а ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб- Боржників, перелік яких зазначений у відповідних реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с.9-11).

Згідно Витягу з Реєстру боржників № 30 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики № 79212764 в сумі 29 984, 00 грн. (а.с.16).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору № 79212764 боржником ОСОБА_1 , станом на 31.01.2025 наявна заборгованість за кредитом у розмірі 29984, 00 грн., з яких: 8000 грн. сума заборгованості за основним боргом; 6000 грн.- сума заборгованості за відсотками, 15984 грн. сума заборгованості за пенею. (а.с.17).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що до Позивача перейшло право вимоги заборгованості за договором позики до відповідача ОСОБА_1 та позивач має право на задоволення цих вимог шляхом звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання про розмір суми заборгованості за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного.

Згідно п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, який був призваний на військову службу під час мобілізації, його статус підтверджується копією посвідчення Учасника бойових дій, виданого 16 серпня 2023 року, довідкою військової частини НОМЕР_1 від 10 квітня 2025 року № 1564/2539, відповідно до якої відповідач по теперішній час перебуває на військовій службі ( а.с. 55, 63).

Ці обставини свідчать про наявність підстав, передбачених ст.14 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для не нарахування санкцій та відсотків за договором позики.

Однак позивачем за даним договором позики, укладеним з ОСОБА_1 , було здійснене нарахування відсотків за користування кредитом та пені.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про те, що первісному кредитору та позивачу до дня звернення до суду з даним позовом були повідомлені відповідачем або відомі з інших джерел обставини щодо наявності підстав для застосування відносно відповідача пільг, передбачених законом.

На підставі досліджених доказів суд вважає доведеним, що первісний кредитор відповідно до умов укладеного з відповідачем електронного договору позики № 79212764 від 08 квітня 2024 року надав відповідачу в кредит грошові кошти в сумі 8000 грн., а останній був обізнаний про необхідність повернення кредиту у строки, передбачені умовами договору. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, вчасно кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим за кредитним договором у нього виникла заборгованість, яку у добровільному порядку не повернуто позивачу, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у повному обсязі у сумі 8000 гривень.

Разом з тим, оскільки під час судового розгляду встановлено статус відповідача, як військовослужбовця, який має пільги, передбачені законом, суд приходить до висновку про безпідставне нарахування відсотків та неустойки, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 15984 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 6000 гривень.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 808, 48 грн.)

Крім того, Відповідачем заявлено вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

З матеріалів справи встановлено, що адвокат Біліченко О.О. представляє інтереси відповідача в суді на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1231206 від 31.03.2025 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 31.03.2025 року №б/н.

На підтвердження надання правничої допомоги суду надано акт приймання виконання виконаних робіт/послуг № 1 від 19.04.2025 року на суму 7000 гривень та квитанцію про сплату цих послуг.

Виходячи з викладеного, враховуючи фактичний обсяг наданих відповідачу юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи, яка не є складною, та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд вважає, що заявлені відповідачем ОСОБА_1 вимоги про стягнення понесених ним витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн. є завищеними, не відповідають критерію розумної їх необхідності, та з урахуванням викладених обставин і часткового задоволення позовних вимог, заявлених до відповідача, витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 808, 48 грн.

Частиною десятою статті 141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про однакові суми судових витрат, які покладаються на сторін, то відсутні підстави для стягнення цих сум з однієї сторони на користь іншої.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, реквізити ІВАN р/р НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк) заборгованість за договором позики №79212764 від 08.04.2024 року у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30 березня 2025 року.

Суддя В.В. Калюжна