УХВАЛА

28 травня 2025 року

м. Київ

справа № 136/2311/21

провадження № 61-2240св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ЗАХІД» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ЗАХІД» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення її власнику.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,5048 га, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області. 05 січня 2005 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», правонаступником якого є ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД», договір оренди вказаної ділянки на 10 років, а 25 жовтня 2006 року цей договір був зареєстрований. 24 листопада 2014 року ОСОБА_2 до спливу дії договору письмово повідомив орендаря про небажання продовжувати з ним договір оренди, проте ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро», отримавши письмове повідомлення ОСОБА_2 , на нього не реагувало, повідомлення про бажання продовжити строк договору оренди землі не надсилало і продовжувало користуватися спірною земельною ділянкою, при цьому, що строк дії договору оренди закінчився. ОСОБА_2 дізнався про додаткову угоду до згаданого договору оренди землі від 27 грудня 2010 року, яка нібито укладена була між ним та ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» з метою продовження строку оренди до 20 років. Він заперечував підписання ним додаткової угоди, оскільки раніше завчасно повідомляв ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» про небажання продовжувати строк дії договору оренди, адже мав намір самостійно використовувати цю земельну ділянку для особистих потреб. Державна реєстрація додаткової угоди проведена не була, натомість приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С. М. 27 листопада 2015 року зареєстроване право оренди цієї земельної ділянки за ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро». ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» не виконало передбачений законом обов`язок щодо проведення державної реєстрації додаткової угоди, а проведення державної реєстрації права оренди цієї земельної ділянки 27 листопада 2015 року не може підмінити державну реєстрацію додаткової угоди.

Просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 3,5048 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0401, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, шляхом повернення земельної ділянки власнику.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, а 12 липня 2022 року ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області залучено як правонаступника позивача його дочку ? ОСОБА_1 .

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2023 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Усунено зі сторони ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 3,5048 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0401, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, шляхом повернення земельної ділянки ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що строк дії договору оренди закінчився, державна реєстрація додаткової угоди від 27 грудня 2010 року до договору оренди від 05 січня 2005 року проведена не була і відповідно зміни до договору внесені в передбаченому законодавством порядку не відбулися, а отже, такий правочин не набрав чинності.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, оскільки проведення 27 листопада 2015 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаних правочинів не може підмінити державну реєстрацію самої додаткової угоди (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору), а тому не може впливати на момент набрання чинності додатковою угодою, укладеною до 01 січня 2013 року. За відсутності факту державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки у сторін цієї додаткової угоди не виникли права та обов`язки, які нею визначені. Твердження скаржника про те, що хоча й додаткова угода не була зареєстрована у встановленому законом на той час порядку, однак все ж таки була підписана сторонами і з 2010 року відповідач виплачував позивачу оренду плату, відхиляються судом, оскільки ця угода не набрала чинності, у зв`язку з чим укладений між сторонами договір оренди від 05 січня 2005 року припинив свою дію 05 січня 2015 року, а подальше використання відповідачем спірної земельної ділянки, за відсутності вираженого волевиявлення орендодавця на згоду продовження оренди, здійснювалось за відсутності законних на те підстав.

13 лютого 2024 року ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» подало до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі. У задоволенні заяви ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» про зупинення виконання рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2023 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку відмовлено.

Водночас, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2025 року передано справу № 144/1440/22 на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Колегія суддів вважала, що необхідно відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати у постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 130/8/23 щодо способу захисту прав орендодавця на земельну ділянку, та зробити висновок про те, що «належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди».

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року справу № 144/1440/22 прийнято та призначено до розгляду (провадження № 61-12561сво24).

Правовідносини, з приводу яких виник спір у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду в справі № 144/1440/22 (провадження № 61-12561сво24).

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 136/2311/21 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 144/1440/22 (провадження № 61-12561сво24).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко