Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/2130/24

Провадження № 2/943/283/2025

22 травня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кос І. Б.

за участю секретаря судового засідання Дутки С.І.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права на середню земельну частку (пай) та про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 313 від 4 березня 1997 року, виданого із земель ТзОВ «ім. Шевченка», а також факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 314 від 4 березня 1997 року, виданого із земель ТзОВ «ім. Шевченка». Крім того, просить визнати за ним право на середню земельну частку (пай) площею 3,07 умовно-кадастрових гектара, з яких рілля становить 2,01 га, а кормові угіддя 1,06 га, що розташовані на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області та належали ОСОБА_2 на підставі вищевказаного сертифіката, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_2 , а також визнати за ним право власності в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на середню земельну частку (пай) площею 2,57 умовно-кадастрових гектара, з яких рілля 1,51 га, а кормові угіддя 1,06 га, що розташовані на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області та належали померлому на підставі сертифіката серії ЛВ № 314 від 4 березня 1997 року із земель ТзОВ «ім. Шевченка». В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , позивач є спадкоємцем майна після їхньої смерті за заповітом в порядку спадкової трансмісії на майно, що за життя належало ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно - земельну ділянку (пай).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні.

Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Яблунівською сільською радою Буського району Львівської області 20.10.1994 року, підтверджується, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно довідки від 16.04.2024 року № 114, виданої Яблунівським старостинським округом відомо, що ОСОБА_2 постійно проживала в АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_5 , які фактично вступили в управління та розпорядження спадковим майном після її смерті, а отже прийняли спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Яблунівською сільською радою Буського району Львівської області 13.06.1995 року підтверджується, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після смерті ОСОБА_3 спадщину за заповітом прийняла його донька, ОСОБА_5 , відкривши спадкову справу у державного нотаріуса Буської державної нотаріальної контори Дячик А.В., про що свідчить наявна у матеріалах справи копія спадкової справи № 114/96 від 26.04.1996 року.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 підтверджується, що її батьками є - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого виконавчим комітетом Буської міської ради 05.12.2019 року підтверджується, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Із довідки, виданої Яблунівським старостинським округом від 16.04.2024 року № 113 вбачається, що ОСОБА_5 до дня смерті проживала в АДРЕСА_1 разом із чоловіком ОСОБА_4 , який фактично прийняв спадщину після її смерті в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 підтверджується реєстрація шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 17.06.2023 року підтверджується, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ОСОБА_4 за життя розпорядився належним йому майном, склавши заповіт від 20.12.2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Кушинською Л.Я., зареєстрований в реєстрі за № 717, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті і на що він за законом матиме право, - заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (позивач).

Як вбачається із належним чином завіреної копії спадкової справи № 27/2023, заведеної приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Кушинською Л.Я., що позивач ОСОБА_1 10.08.2023 року звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , а тому згідно ст. 1269 ЦК України позивачка прийняла спадщину.

Окрім цього, ОСОБА_1 частково прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 на підставі рішення Буського районного суду Львівської області від 29 лютого 2024 року у справі № 943/35/24, яким преюдиційно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом усього майна, що належало ОСОБА_4 .

Таким чином, судом достовірно встановлено, що до ОСОБА_4 фактично перейшли усі права та обов`язки після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже, позивач має право успадкувати майно, що належало зазначеним особам, у порядку спадкової трансмісії, тобто відповідно до статті 1276 Цивільного кодексу України.

Після смерті ОСОБА_3 спадкове майно складається із права на середню земельну частку (пай) площею 2,57 умовно кадастрових га, з них ріллі 1,51 га, кормові угіддя 1,06 га, що розташовані на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області та належали померлому на підставі сертифікату серії ЛВ № 314 від 04.03.1997 року із земель ТзОВ «ім. Шевченка».

Крім того, після смерті ОСОБА_2 спадкове майно складається із права на середню земельну частку (пай) площею 3,07 умовно кадастрових га, з них ріллі 2,01 га, кормові угіддя 1,06 га, що розташовані на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області та належали померлій на підставі сертифікату серії ЛВ № 313 від 04.03.1997 року із земель ТзОВ «ім. Шевченка».

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 03.05.2024 року відомо, що на ім`я ОСОБА_2 (помилково вказано « ОСОБА_7 ») був зареєстрований сертифікат про право на середню земельну частку (пай) серія ЛВ № 313 від 04.03.1997 року із земель ТзОВ «ім. Шевченка» на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 25.10.1996 року № 412 загальною площею 3,76 умовних кадастрових га. На ім`я ОСОБА_3 (помилково вказано « ОСОБА_8 ») був зареєстрований сертифікат про право на середню земельну частку (пай) серія ЛВ № 314 від 04.03.1997 року із земель ТзОВ «ім. Шевченка» на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 25.10.1996 року № 412 загальною площею 3,26 умовних кадастрових га. Відповідно до розпорядження голови Буської районної ради від 06.03.2000 року № 111 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на ОСОБА_2 розрахована частка 3,07 умовно кадастрових га, з них рілля 2,01 га, кормових угідь-1,06 га, на ОСОБА_3 розрахована частка 2,57 умовно кадастрових га, з них рілля 1,51 га, кормових угідь- 1,06 га.

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 131 Земельного кодексу України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Згідно ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об`єктом спадкування.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним його документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_7 , свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_3 вбачається, що правильне ім`я спадкодавців: ОСОБА_3 замість « ОСОБА_3 » та ОСОБА_2 замість « ОСОБА_2 ».

Разом із тим, як вбачається з листа, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області від 03 травня 2024 року, у сертифікаті серії ЛВ № 313 від 04 березня 1997 року, виданому на ім`я ОСОБА_2 , допущено помилку в імені спадкодавця вказано « ОСОБА_7 », також у сертифікаті серії ЛВ № 314 від 04 березня 1997 року, виданому на ім`я ОСОБА_3 допущено помилку в імені спадкодавця вказано « ОСОБА_8 ».

Відповідно до ст. 4, ст. 5 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 315 ЦПК України передбачає перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення, яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих, чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 392 ЦК України- власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним його документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20).

Таким чином, заявлена вимога про встановлення факту належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 - сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 313 від 04.03.1997 року із земель ТзОВ «ім. Шевченка» та встановлення факту належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 - сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 314 від 04.03.1997 року із земель ТзОВ «ім. Шевченка», є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Крім того, статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 та спадкової трансмісії право власності на спадкове майно (земельні ділянки), яке належало померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також встановити їм факт належності сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку).

Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.4,5,10,12,76-80,89,247,259,263-265,268,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 - сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 313 від 04.03.1997 року із земель ТзОВ «ім. Шевченка».

Встановити факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 - сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №314 від 04.03.1997 року із земель ТзОВ «ім. Шевченка».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на середню земельну частку (пай) площею 3,07 умовно кадастрових га, з них ріллі 2,01 га, кормові угіддя 1,06 га, що розташовані на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області та належали померлій на підставі сертифікату серії ЛВ № 313 від 04.03.1997 року із земель ТзОВ «ім. Шевченка», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкової трансмісії, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на середню земельну частку (пай) площею 2,57 умовно кадастрових га, з них ріллі 1,51 га, кормові угіддя 1,06 га, що розташовані на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області та належали померлому на підставі сертифікату серії ЛВ № 314 від 04.03.1997 року із земель ТзОВ «ім. Шевченка», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкової трансмісії, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Відповідач: Буська міська рада Золочівського району Львівської області (80500, м. Буськ, площа 900-річчя Буська, 1 Львівської області, ).

Повний текст рішення складено 30.05.2025 року.

Суддя: І. Б. Кос