Справа № 390/528/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.06.2025 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Гайдар Н.І.,

за участю: секретаря судового засідання Іваненко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача- адвокат Авраменко М.В. в інтересах позивача звернувся до суду з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 27.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстрований в реєстрі за №8435, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості за кредитним договором №501 від 04.02.2019 в розмірі 18092,57 грн. Судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначає, що 27 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем був вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №501 від 04 лютого 2019 року в розмірі 18092,57 гривень, реєстровий №8435. У лютому 2022 року АТ «ПУМБ» звернувся до приватного виконавця Золотарьової Тетяни Валентинівни із заявою про примусове виконання рішення за вих. №255478, яка була зареєстрована у приватного виконавця 21 лютого 2022 року. 21 лютого 2022 року постановою приватного виконавця Золотарьової Тетяни Валентинівни було відкрито виконавче провадження №68742020. 21 лютого 2022 року постановою приватного виконавця Золотарьової Тетяни Валентинівни в межах виконавчого провадження №68742020 було стягнуто з боржника основну винагороду у сумі 1809,26 грн. Позивач не погоджується із цим виконавчим написом нотаріуса, позаяк вважає заборгованість перед АТ «ПУМБ» спірною, що є підставою для визнання судом оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, було залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, були визнані не чинними, з дня їх прийняття.

Також, предстаником позивача 18.04.2025 було подано клопотання про розподіл судових витрат, а саме просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Ухвалою Олександрівського районного суду від 14.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та витребувано у Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» та у Київського державного нотаріального архіву докази.

У судове засідання позивач та його представник не з`явився, останній надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, клопотань не подав.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою від 06.05.2025 визнано обов`язковою явку представника відповідача у дане судове засідання.

Поряд з цим, в матеріалах цивільної справи наявні дві заяви від представника відповідача:

- від 14.03.2025 від представника Височина Є.М. про визнання позовних вимог ОСОБА_1 , про стягнення 50% від суми судового збору, який сплачений позивачем, та розгляд справи без участі представника банку;

- від 21.04.2025 від представника Марущак О.М. про розгляд справи без участі представника банку за наявними у справі матеріалами.

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, суд уважає за можливе провести розгляд справи без учасників справи та бере до уваги обидві заяви представників відповідача про визнання позову та розгляд справи без участі представника банку за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки учасники справи не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність,допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем був вчинений виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №501 від 04.02.2019 в розмірі 18092,57 гривень, реєстровий №8435. Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.12.2020 по 05.12.2021 (том 1 а.с.83).

21.02.2022 постановою приватного виконавця Золотарьової Тетяни Валентинівни було відкрито виконавче провадження №68742020, з приводу примусового виконання виконавчого напису №8435 від 27.01.2022 ( том 1 а.с.79).

На виконання ухвали суду від 14.04.2025 про витребуваня доказів, Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» подано документи, які було подано банком для вчинення виконавчого напису нотаріусом щодо ОСОБА_1 , а саме заяву про вчинення виконавчого напису від 26.01.2022, заяву ОСОБА_1 №501 від 04.02.2019 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, виписку з особового рахунку за кредитним договором №501 від 04.02.2019 стосовно ОСОБА_1 ( том 1 а.с. 212, 217,218).

Відповіді на ухвалу суду від 14.04.2025 Київським державним нотаріальним архівом не надано.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.18 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» (далі ЗУ «Про нотаріат»), нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 ЗУ «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, станом на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Доказів про вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору відповідач суду не надав.

Також, суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 29 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц.

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, оскільки виконавчий напис оскаржується позивачем з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а виконавчий напис вчинено на підставі письмового кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим та не відноситься до Переліку документів, на підставі яких може бути вчинено виконавчий напис, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог і визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Щодо розподілу судового збору між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Ухвалою суду від 14.04.2025 позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову.

Згідно з п.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п.2.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюється 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розрахунок суми судових витрат за даною цивільною справою становить 1211,20 грн. судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. (50% від 1211,20 грн.).

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк були надані документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер серії АЕ №1368559 від 13.03.2025; договір про надання правової допомоги №2024-12-09-01 від 09.12.2024; додаткова угода №2 до договору про надання правової допомоги №2024-12-09-01 від 09.12.2024; акт №1 наданих послуг до договору про надання правової допомоги №2024-12-09 від 09.12.2024 з урахуванням додаткової угоди №2 від 07.03.2025 від 13.03.2025 на суму 6000 грн.; акт №2 наданих послуг до договору про надання правової допомоги №2024-12-09 від 09.12.2024, з урахуванням додаткової годи №2 від 07.03.2025 від 17.04.2025 на суму 2000 грн.

Від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 8000 грн., що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8435, вчинений 27.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості в сумі 18092,57 грн.за кредитним договором №501 від 04.02.2019 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк»на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

На рішення суду, протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Авраменко Максим Володимирович, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: 49116, вул. Академіка Корольва, 3, Самарський район, м. Дніпро, Дніпропетровська область, ордер серії АЕ №1368559 від 13.03.2025.

Відповідач Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», код ЄДРПОУ - 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, адреса: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. В. Чорновола, 43, РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, адреса: 02068, м. Київ, проспект Григоренка, 15, прим. 3, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: Н.І.Гайдар