Справа № 191/4277/23
Провадження № 2/191/1213/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Порошиної О.О.

за участю секретаря Бугайової Б.Ю.

за участю представника позивача Драганчук Я.Я.

за участю представника відповідача Маслова С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків державі (в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України) в порядку регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків державі (в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України) в порядку регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України у відповідності до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходять військову службу військовослужбовці строкової служби, особи офіцерського складу, а також військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом на посадах рядового, сержантського та старшинського складу та військовослужбовці, призвані під час мобілізації. Так, відповідно до наказів командира військової частини (по стройовій частині): від 19.05.2021 №126 - солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваного на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18 травня 2021 року зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення від 10.12.2022 №316 - солдата ОСОБА_1 призначено водієм-санітаром медичного пункту батальйону оперативного призначення (додаток 12). Транспортний засіб - легковий автомобіль УАЗ-39094 2009 року (тип кузова-пікап В) випуску VIN: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 - 06.07.2021 зареєстрований за військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України. Відповідно до протоколу №3036-145 перевірки технічного стану транспортного засобу від 27.07.2021 - автомобіль AE236G перебуває у справному технічному стані, переобладнання не проводилось, вміст оксиду вуглецю та вуглеводнів у відпрацьованих газах або рівень димності двигуна транспортного засобу перебував в «нормі». Відповідно до п. 63 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 03.05.2022 №90 «Про закріплення водіїв за автомобілями, військової частини» - автомобіль УАЗ-3909, військовий номер НОМЕР_3 , закріплений за солдатом ОСОБА_2 . 05.06.2022 р. близько 17:05 год. в м. Павлоград Дніпропетровської області, службовий автомобіль УАЗ-39094, в/н НОМЕР_4 під керуванням водія військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата строкової служби ОСОБА_1 , який прямував до військового містечка № НОМЕР_5 відповідача, яке розташоване у м. Павлоград Дніпропетровської області, на перехресті вулиці Дніпровської та вулиці Берестової скоїв наїзд на пішохода старшого лейтенанта ОСОБА_3 , який переходив проїзну частину дороги по регульованому пішохідному переходу, в результаті чого потерпілий помер від отриманих тілесних ушкоджень, та відповідно чого було відкрито кримінальне провадження за №0000254 від 05.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України.

Відповідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.02.2023 р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України, та призначено покарання за ч.1 ст.415 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; на підставі ст.62 КК України ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки замінити на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки; строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту його фактичного затримання для відбуття призначеного покарання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 2265,36 гривень; цивільний позов ОСОБА_4 (дружини загиблого) до військової частини НОМЕР_1 НГУ - задоволено частково; прийнято рішення стягнути з військової частини НОМЕР_1 НГУ на користь ОСОБА_4 (дружини загиблого) моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень; цивільний позов ОСОБА_5 (мати загиблого) до військової частини НОМЕР_1 НГУ, третя особа - ОСОБА_6 , про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 НГУ на користь ОСОБА_5 (мати загиблого) моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень. Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08.05.2023 - апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 (мати загиблого) - залишено без задоволення. Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року відносно ОСОБА_6 , за ч.1 ст. 415 КК України в частині цивільного позову - залишено без змін. На виконання вказаних вимог військовою частиною НОМЕР_1 НГУ було виплачено вказані кошти: ОСОБА_4 (дружині загиблого) на суму 200 000,00 грн. - 28.07.2023 р. ОСОБА_5 (мати загиблого) на суму 200 000,00 грн. - 17.08.2023 р.

Таким чином із вини ОСОБА_7 було завдано матеріальних збитків військовій частині у загальній сумі 400 000,00 грн.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.07.2023 р. №220: стрільця - радіотелефоніста 3-го відділення 3-го стрілецького взводу 2 -ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону солдата ОСОБА_1 , що засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який набрав законної сили 08.05.2023 (справа №185/7415/22), до тримання у дисциплінарному батальйоні строком на два роки, 13 липня 2023 року було виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та направлено до місця відбування покарання військової частини НОМЕР_6 ( АДРЕСА_1 ), куди останній прибув 14 липня 2023 року. Початок строку відбування покарання обчислюється з 14 липня 2023 року. Адреса відбування покарання у дисциплінарному батальйоні: АДРЕСА_1 .

Позивач просив стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (яка відшкодувала шкоду, завдану Відповідачем) з винної особи - солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , у розмірі виплаченого відшкодування на загальну суму 400 000, 00 грн. (чотириста тисяч гривень 00 коп.). Стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 коп.). Перерахування грошових коштів за відшкодування шкоди та за сплату судового збору провести на рахунок банківських реквізитів військової частини НОМЕР_1 НГУ в наступному порядку: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України. Юридична адреса: АДРЕСА_2 . МФО 820172. Код . Банк платника: Держказначейська служба України м. Київ, розрахункові рахунки для призначення платежів: IBAN НОМЕР_8 .

Не погодившись з позовними вимогами представником відповідача, адвокатом Масловим С.С. 06.10.2024 р. подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, вказує транспортний засіб «УАЗ 39094», р.н. НОМЕР_4 , на підставі технічного талону від 27 листопада 2020 року належить військовій частині № НОМЕР_9 . Відповідач перебуває в службових відносинах з Позивачем, про що надані відповідні накази командира в/ч, на момент подій був закріплений за транспортним засобом «УАЗ 39094», р.н. НОМЕР_4 Статтею 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» визначено, що за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, тому вони несуть відповідальність згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України. Отже, Позивач, як власник транспортного засобу «УАЗ 39094», несе відповідальність за завдану військовослужбовцем шкоду внаслідок смерті потерпілого.

Щодо підстав та порядку притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, то такий порядок наведений у Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи). (ст.2). З огляду на викладене позовні вимоги та їх огбгрунтування не відповідають наведеним нормам Закону, а тому задоволенню не підлягають. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Стягнути на користь Відповідача понесені ним витрати, пов`язані з розглядом справи, на надання правової допомоги адвокатом у розмірі 20000,00 грн.

Представником позивача 08.10.2024 р. подано відповідь на відзив в якому повністю не погоджуються з викладеними у відзиві доводами представника відповідача, вважає їх безпідставними. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представником відповідача 10.10.2024 р. надав заперечення на відповідь на відзив в яких просив при ухваленні рішення по суті спору врахувати позицію Верховного Суду у своїй Постанові від 25.04.2019 р. у справі №161/175/17 (провадження №61-31751св18).

Представник позивача Драганчук Я.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача Маслов С.С. позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.05.2021 №126 - ОСОБА_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення з «18» травня 2021 року, а на котлове забезпечення з «19» травня 2021 року (вечеря): телефоніста відділення проводового зв`язку взводу зв`язку батальйону оперативного призначення солдата ОСОБА_8 (призов 1-2021), водієм-санітаром медичного пункту батальйону оперативного призначення (ВОС - 79003 7П658). (а.с.21).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №316 від 10.12.2021 солдата ОСОБА_1 , телефоністом відділення проводового зв`язку взводу зв`язку батальйону оперативного призначення, водієм-санітаром медичного пункту батальйону оперативного призначення (ВОС - 790037П658). (а.с.22).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №90 від 03.05.2022, за солдатом ОСОБА_1 , водієм - санітаром медичного пункту батальйону оперативного призначення закріплено автомобіль УАЗ-3909 військовий номер НОМЕР_3 . (а.с. 25-29).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 05.06.2022 року приблизно о 17.02 годині, керуючи технічно справним автомобілем «УАЗ 39094», р.н. НОМЕР_3 , рухаючись по вул. Дніпровській м. Павлограді в напрямку мосту через річку Вовчу м. Павлограда, в районі перехрестя з пров. Берестовим м. Павлограда здійснив наїзд на пішохода потерпілого ОСОБА_3 , який перетинав проїжджу частину АДРЕСА_3 справо наліво по пішохідному переходу на дозвільний «зелений» сигнал світлофору, не застосував своєчасних заходів до зниження швидкості та зупинки перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) на заборонний «червоний» - сигнал світлофору, продовжив рух, та здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_3 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, що призвели до його смерті.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року у справі №185/7415/22 за результатами розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000254 від 05 червня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 62 КК України ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки замінено на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки. Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту його фактичного затримання для відбуття призначеного покарання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 2265.36 гривень. Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень. Цивільний позов ОСОБА_5 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа ОСОБА_1 , про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_5 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.05.2023 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 415 КК України в частині цивільного позову залишено без змін.

Відповідно до частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За частиною 1 статті 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (Постанова Верховного суду України від 16.11.2016 у справі № 761/6313/14-ц, Постанова Верховного суду України від 14.12.2016 у справі № 206/837/15-ц).

Право регресу - право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. Зазначена стаття застосовується у випадках, коли завдавач шкоди та особа, яка несе відповідальність за завдану шкоду, не співпадають.

При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.

За загальним правилом на боржника за регресною вимогою покладається обов`язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування в повному обсязі. Виключення з цього положення можуть бути встановлені законом.

Право застосування зворотної вимоги до винної особи (регрес) здійснюється за таких умов:

право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим;

регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди.

Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.

Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Право зворотньої вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата.

Транспортний засіб «УАЗ 39094», р.н. НОМЕР_3 , на підставі технічного талону серії CTD №036098 від 27 листопада 2020 року належить військовій частині НОМЕР_1 .

З платіжних доручень №3 27 липня 2023 р., №4 від 15 серпня 2023 р. вбачається, що військовою частиною НОМЕР_1 НГУ відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року у справі №185/7415/22 було перераховано потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в рахунок моральної шкоди по 200000,00 грн. кожній. (а.с. 43, 47).

Згідно зі ст. 1172 ЦК України, відповідальність за завдану працівником матеріальну та моральну шкоду несе юридична особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України від 03.10.2019 № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160-ІХ).

Відповідно до ст. 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Положеннями ч. 2 ст. 3 Закону № 160-ІХ визначено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

Отже, до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону № 160-IX особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до підпункту 4 ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX, - особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення.

Таким чином залежно від форми вини та наявності або відсутності підстав, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX, військовослужбовець несе повну або обмежену матеріальну відповідальність.

Отже з досліджених судом доказів вбачається, що у зв`язку із порушенням правил дорожнього руху України ОСОБА_1 , під час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, була заподіяна моральна шкода потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в загальному розмірі 400000 грн. 00 коп., яка відшкодована військовою частиною в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 6000,00 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, відсутні підстави для розподілу судових витрат заявлених відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків державі (в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України) в порядку регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, задовольнити.

Стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , виплачене відшкодування (моральну шкоду) на загальну суму у розмірі 400000 грн. (чотириста тисяч гривень) 00 коп.

Стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 6000 грн (шість тисяч гривень) 00 коп. на реквізити військової частини НОМЕР_1 НГУ: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України. Юридична адреса: АДРЕСА_2 . МФО 820172. Код ЄДРПОУ: НОМЕР_10 . Банк платника: Держказначейська служба України м.Київ, розрахункові рахунки для призначення платежів: IBAN НОМЕР_8 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя О. О. Порошина