Провадження №: 2-п/336/21/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача адвоката Лазорка Романа Йосифовича про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

17.05.2025 до суду звернувся адвокат Лазорко Р.Й., який діє в інтересах ОСОБА_1 , із заявою про перегляд заочного рішення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 14.11.2024 у справі 336/1688/24.

В обгрунтування заяви зазначено, що відповідач про наявність судового рішення дізналася 12.05.2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, коли від приватного виконавця отримала в телефонному режимі інформацію з примусового виконання даного судового рішення.

Після цього, а саме 15.05.2025 року, адвокат ознайомився із текстом заочного рішення суду та матеріалами справи через «Електронний суд».

Адвокат зазначає, що відповідачка не проживає за адресою реєстрації у м. Оріхів, оскільки її житло зруйновано внаслідок російської агресії, є внутрішньо переміщеною особою. Їй не було відомо про наявність судового провадження, вона не уповноважувала адвоката Череп М.О. на представництво своїх інтересів, повідомлень про розгляд справи від адвоката не отримувала, а отже причини неявки в судові засідання та неподання відзиву є поважними.

Також у заяві викладені заперечення щодо позовних вимог. Зокрема представник зазначає, що між АТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредитування, проте в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач або первісний кредитор направляли відповідачу засобами поштового зв`язку досудову вимогу про виконання зобов`язання, як того вимагає ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року. Такж адвокат уважає неправомірними вимоги банку про стягнення суми заборгованості, строк погашення якої не настав. Крім того, позивач документально не підтвердив, що станом на дату укладення договору про відступлення права вимоги у відповідача була заборгованість за кредитним договором № 501216201 від 13.12.2019 року. Сума заборгованості, що відображена у реєстрі боржників до договору про відступлення права вимоги не відображає період, за який нараховано проценти, строк надання кредиту, порядок розрахунку та нарахування відсотків відповідно до умов вказаного кредитного договору.

До заяви долучені: квитанція про сплату судового збору, копія довідки ВПО від 02.01.2023; ордер; свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльністю; квитанція про надсилання заяви позивачу.

На підставі наведеного просить поновити процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 14.11.2024, вказане рішення скасувати.

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник відповідача надав клопотання про розгляд справи за відсутності.

Згідно із ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про перегляд заочного рішення, суд доходить таких висновків.

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Судом встановлено, що заяву про перегляд заочного рішення подано протягом 20-денного строку з дня вручення представнику відповідача повного заочного рішення суду, і особа має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено: 3) обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це; 4) посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача

За ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Дійсно ОСОБА_1 судові повістки не отримувала, вони поверталися до суду неврученими.

Втім, представництво інтересів відповідача здійснювала адвокат Череп Марії Олександрівна, свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльністю ЗП 003100 від 23.04.2024, профайл адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України: https://erau.unba.org.ua/profile/92185, на підставі ордеру б/н від 06.08.2024 (бланк №1191229) на представництво інтересів ОСОБА_1 в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя та Запорізькому апеляційному суді (а.с. 75-79).

Зокрема, 19.08.2024 адвокат ознайомилася із матеріалами справи, надалі неодноразово подавала клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 80-81, 94-96), що свідчить про обізнаність сторони відповідача про судовий розгляд.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Як передбачено ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

За правовою позицією, що викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2025 року у справі № 761/5870/24, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. У цивільному судочинстві повноваження адвоката як представника можуть підтверджуватися довіреністю або ордером, які видаються на підставі договору відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Ордер видається адвокатом (адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням) у письмовій (електронній) формі та повинен містити підпис адвоката (електронний підпис). Тобто ордер по суті є підтвердженням наявності в адвоката повноважень на представництво інтересів іншої особи на підставі укладеного з нею договору про надання правничої допомоги.

За відсутності відомостей, що свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю визнане в передбаченому законом порядку недійсним або є скасованим, припинення (зупинення) права на заняття адвокатською діяльністю у суду немає підстав ставити під сумнів статус представника учасника справи як адвоката.

Отже, доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не уповноважувала адвоката Череп М.О. на представництво її інтересів у суді, відхиляються як безпідставні.

Крім того, заявник не зазначає якими доказами обґрунтовуються його заперечення проти вимог позивача, і такі докази не долучені до заяви.

Як зазначалося вище, однією з підстав, визначених ст. 288 ЦПК України, для скасування заочного рішення є істотність значення доказів, на які посилається відповідач, для правильного вирішення справи.

Доводи, викладені відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення, зводяться лише до незгоди з ухваленим рішенням суду. Водночас, подання заяви про перегляд заочного рішення розцінюється судом як намагання ухилитися від виконання судового рішення, що набрало законної сили. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону спору про громадянські права та обов`язки цивільного характеру. Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України». Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами (пункт 46 рішення у справі «Рябих проти Росії»). Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Отже, суд доходить висновку, що представник відповідача не довів наявність обставин, визначених ст. 288 ЦПК України, для скасування заочного рішення, а тому заяву слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.260, 261,284-289,353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Лазорку Роману Йосифовичу строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 14.11.2024 у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву адвоката Лазорка Романа Йосифовича про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Відповідно до частини четвертої статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Є.С. Боєв