РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 р. Справа № 597/396/24

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Торської І.В.

за участі секретаря судового засідання - Лопушняк З.П.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача-1: ОСОБА_2

представника відповідача-2: Савірко Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Заліщицької міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності, визнання права на завершення приватизації земельних ділянок,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, та з урахуванням його зміни мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_5 , яка на день смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 . На день смерті баби позивачки відкрилась спадщина, яка складається в тому числі із земельної ділянки площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,4587 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , які на підставі рішення №32 від 17.12.1993 року були надані спадкодавцю безоплатно у приватну власність, однак за життя ОСОБА_5 не скористалась своїм право та не завершила приватизацію земельних ділянок. Позивачка прийняла спадщину в порядку частини 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини (день смерті баби) проживала з спад?одавцем, що встановлено рішенням Заставнівсь?ого районного суду Чернівець?ої області від 03.05.2023р. Як спадкоємець, позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак видати відповідні свідоцтва на земельні ділянки площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,4587 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 ?ого району Тернопільської області нотаріус не в змозі, оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів на це спадкове майно. На адвокатський запит, Заліщицька міська рада надала відповідь, що земельні ділянки були передані у власність ОСОБА_4 рішенням 28 сесії 7 скликання Зозулинсь?ої сільської ради № 208 від 25.10.2018р. Вказані земельні ділянки зареєстровані та присвоєні кадастрові номера :02:001:0711, площею 0,14 га. та :02:001:0712, площею 0,4587 га. Позивачка вважає, що вказане рішення є незаконним, оскільки підстав передавати у власність ОСОБА_4 земельні ділянки сільська рада не мала, так як останні рішенням №32 від 17.12.1993 року надані безоплатно у приватну власність спадкодавцю ОСОБА_5 . Відтак, рішенням №208 від 25.10.2018 року порушується право позивачки на спадкування права на завершення розпочатої спадкодавцем за життя приватизації земельних ділянок, які ним незаконно передані ОСОБА_4 . Отже, просить його скасувати та просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0711, площею 0,14 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0712, площею 0,4587 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, с.Зозулинці, реєстрація яких відбулась на підставі незаконного рішення № 208 від 25.10.2018 р.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 за життя розпочала процедуру приватизації земельних ділянок, що свідчить рішення №32 від 17.12.1993 року, проте не завершила приватизацію, позивачка просить визнати за нею право на завершення процедури приватизації спірних земельних ділянок. Зазначає, що підстав для попереднього звернення до компетентного органу щодо завершення приватизації земельних ділянок відсутні, оскільки така приватизація є неможливою без попереднього скасування рішення на підставі якого передано у власність відповідачу земельні ділянки.

Відповідач ОСОБА_4 щодо позовних вимог заперечив про що зазначив у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування відзиву вказав, що земельні ділянки були передані йому на підставі рішення Зозулинської сільської ради №208 від 25.10.2008 року законно, оскільки рішенням сільської ради №14 від 27.09.2006 року було вилучено спірні земельні ділянки у ОСОБА_5 , які попередньо були надані останній рішенням від 17.12.1993 року. Крім того, вказує, що рішенням №208 від 25.10.2006 рок було надано дозвіл йому на складання технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) у власність. Зазначає, що вказане рішення було прийняте ще за життя покійної ОСОБА_5 , а відтак не можуть входити до складу спадщини спадкодавиці, так як дані земельні ділянки вийшли з її володіння та не належали їй на праві власності при її житті. Щодо позовних вимог про визнання права на приватизацію на земельні ділянки, то позивачка у відповідності до процедури надання такого права у встановленому законом порядку до органу місцевого самоврядування не зверталась. Отже, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач Заліщицька міська рада не скористалась своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Загарія О.Д. позовні вимоги з врахуванням змін підтримав в повному обсязі з підстав та мотивів викладених в позові та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Данильчук Н.Б. в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив з підстав та мотивів викладених у відзиві на позовну заяву та поясненнях наданих в судовому засіданні.

Представник Заліщицької міської ради Савірко Б.Ю. щодо позовних вимог заперечив надавши в судовому засіданні усні пояснення.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

На адвокатський запит архівний відділ Чортківської ОВА Тернопільської області надав витяг з рішення №32 від 17.12.1993 року Зозулинської сільської ради та додаток до рішення з яких вбачається, що ОСОБА_5 надано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,60 га, а саме: земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,14 га та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства 0,46 га за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно виписки №19-15/16/390 від 21.07.2023 року з по господарської книги №5 особовий рахунок НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 станом на 05.08.1992 року головою двору є: ОСОБА_5 . З по господарської книги №7 період 2006-2010 роки, голова домогосподарства ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки №19-15/16/61 від 12.12.2022 року, яка видана Зозулинським старостинським округом вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживала (зареєстрована) за адресою АДРЕСА_1 з 1924 року до дня смерті.

Відповідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_2 від 28.08.2008 року, ОСОБА_5 померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Заставнівсь?ого районного суду Чернівецької області від 03.05.2023р. встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть 19, на час відкриття спадщини, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 у будинковолодінні у АДРЕСА_2 .

Зі спадкової справи №9/2023 до майна померлої ОСОБА_5 вбачається, що спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті ОСОБА_5 являється її онука - ОСОБА_3 .

З відповіді міської ради від 12.12.2023 року №03-23/2523 слідує, що земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 були передані у власність ОСОБА_4 рішенням 28 сесії 7 скликання Зозулинської сільської ради №208 від 25.10.2018 року.

Відповідно до Архівного витягу рішення №14 від 27.09.2006 року про розгляд заяв громадян, ОСОБА_4 передано земельну ділянку в розмірі 0,60 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту.

На адвокатський запит Головним управлінням Держегеокадастру у Тернопільській області від 31.05.2025 №29-19-0.211-2350/2-24, надано копії технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території, які розроблялись ДП «Центр державного земельного кадастру» Тернопільська регіональна філія на замовлення ОСОБА_4 , а саме земельних ділянок:

- АДРЕСА_1 з переліку документів якої наявна виписка рішення №14 від 22.09.2006 року яким вирішено вилучити земельну ділянку рішенням сільської ради від 17.12.1993 року в гр. ОСОБА_5 загальною площею 0,60 га. в тому числі для будівництва житлового будинку господарських будівель і споруд 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства 0,46 га до земель не наданих у власність та користування та надано дозвіл на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність гр. ОСОБА_4

АДРЕСА_1 з переліку документів якої наявна виписка рішення №14 від 22.09.2006 року яким вирішено вилучити земельну ділянку рішенням сільської ради від 17.12.1993 року в гр. ОСОБА_5 загальною площею 0,60 га. в тому числі для будівництва житлового будинку господарських будівель і споруд 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства 0,46 га до земель не наданих у власність та користування та надано дозвіл на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність гр. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно виписки рішення №14 від 22.09.2006 року, яка долучена до матеріалів справи представником відповідача ОСОБА_6 , вирішено вилучити земельну ділянку рішенням сільської ради від 17.12.1993 року в гр. ОСОБА_5 загальною площею 0,60 га. в тому числі для будівництва житлового будинку господарських будівель і споруд 0,14 га для ведення особистого підсобного господарства 0,46 га до земель не наданих у власність та користування та надано дозвіл на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність гр. ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення №208 від 25.10.2018 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 загальною площею 0,1400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,4587 га. для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в межах с.Зозулинці Заліщицького району Тернопільської області.

Цим же рішенням передано гр. ОСОБА_4 земельну ділянку у власність площею 0,1400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер: :02:001:0711 та передано гр. ОСОБА_4 земельну ділянку у власність земельну ділянку площею 0,4587 га. для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в межах с.Зозулинці Заліщицького району Тернопільської області кадастровий номер :02:001:0712.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 368211217 від 02.03.2024 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1400 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення органу місцевого самоврядування №208 від 25.10.2008 року.

Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 368211410 від 02.03.2024 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,4587 га. для ведення особистого селянського господарства за адресою с.Зозулинці Заліщицького району Тернопільської області на підставі рішення органу місцевого самоврядування №208 від 25.10.2008 року.

Згідно відповіді наданої на адвокатський запит Зозулинським старостинським округом №19-15/16/36 від 03.06.2024 року зазначено, що заяви до Зозулинської сільської ради гр. ОСОБА_5 про вилучення земельної ділянки площею 0,14 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та земельної ділянки площею 0,46 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 немає. Інформації про скасування рішення сесії 21 скликання від 17.12.1993 року Зозулинської сільської ради гр. ОСОБА_5 немає. Вказане рішення передано в архів Заліщицької міської ради.

Згідно відповіді наданої на адвокатський запит Зозулинським старостинським округом №19-15/16/30 від 16.05.2024 року вбачається, що в журналі реєстрації заяв скарг громадян Зозулинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області зареєстрована заява ОСОБА_4 про надання земельної ділянки в розмірі 0,60 га. для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту. Заяви гр. ОСОБА_4 про надання йому дозволу на розробку технічної документації та затвердження цієї технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,14 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,46 га. для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 немає.

На момент розгляду справи правонаступником Зозулинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області є Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

У відповідності до положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину в порядку частини 3 ст.1268 ЦК України після смерті своєї баби - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 до спадкового майна немає.

Судом також встановлено, що при житті спадкодавцю ОСОБА_5 , рішенням Зозулинської сільської ради №32 від 17.12.1993 року, було надано безоплатно у приватну власність земельні ділянки площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,4587 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , як землекористувачу, проте остання не набула права власності на земельні ділянки згідно зі ст. 125 ЗК України.

Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК.

Земельний кодекс України у редакції, чинній до 1 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 ЗК).

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вбачається, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 350/67/15-ц та постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 128/1911/15-ц, від 30.06.2020 у справі № 623/633/17, від 25.03.2020 у справі № 158/1672/17, від 29.08.2019 у справі № 554/1195/17, від 04.11.2020 у справі № 545/1631/19, від 24.12.2021 у справі № 343/1341/20, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.11.2022 у справі № 752/1229/21, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, входить до складу спадщини.

Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» від 13 березня 1992 року №2200-ХІІ та Декретом Кабінету Міністрів від 26 грудня 1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок».

Порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було зазначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах 4 травня 1999 року №43.

Законом від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК, який набрав чинності 1 січня 2002 року.

Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього кодексу.

Отже, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).

Декретом постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечено передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених ЗК. Однак, передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачою державного акту на право приватної власності на землю.

Пунктами 1.15 та 1.16 Інструкції №43 визначено суб`єктів розробки технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку та документи, необхідні для технічної документації.

До технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку обов`язково додається копія справи щодо підготовки рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність (пункт 1.17 Інструкції №43).

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції №43 роботи зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акту.

Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акту про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена і право на її завершення.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що право на завершення процедури приватизації земельних ділянок площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,4587 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 яку ОСОБА_5 розпочала за життя у встановленому порядку та не завершила у зв`язку зі смертю, входить до складу спадщини після її смерті.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні та судом не встановлено, що позивачці відмовлено компетентним органом щодо реалізації її права на спадкування земельних ділянок чи відмовлено компетентним органом на реалізацію її права щодо завершення приватизації земельних ділянок як спадкоємця, що в свою чергу свідчить про неналежний та неефективний спосіб захисту її прав у судовому порядку. Отже, в частині позовних вимог щодо визнання права на завершення приватизації земельних ділянок слід відмовити.

Щодо скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Також, згідно до вимог ст.ст.317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч.1 ст. 386 ЦК України).

Як передбачено ч.1 ст.3 Земельного Кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначенні статтею 122 Земельного кодексу України.

Частиною першою статті 121 Земельного кодексу України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянами України. Так, за нормою частини 1 «в» статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до вимог частини 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. У клопотанні зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Як встановлено судом вище, спірні земельні ділянки були передані безоплатно у приватну власність ОСОБА_5 рішенням Зозулинської сільської ради №32 від 17.12.1993 року. Судом встановлено, що вказане рішення сільської ради є чинним та ніким не скасовувалося, що підтверджується відповіддю Зозулинського старостинського округу від №19-15/16/36 від 03.06.2024 року.

Додатковим підтвердженням факту землекористування ОСОБА_5 спірними земельними ділянками, є досліджені в судовому засіданні виписки №19-15/16/390 від 21.07.2023 з по господарської книги №5, №7 за період 2006-2010 роки та довідка №19-15/16/61 від 12.12.2022 року з яких вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала (зареєстрована) за адресою АДРЕСА_1 з 1924 року до дня смерті.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б спростовували факт проживання та користування спірними земельними ділянками спадкодавцем.

Отже, ОСОБА_5 при житті передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 та площею 0,4587 га для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 , як землекористувачу для подальшої приватизації у встановленому законом порядку.

Однак, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, на підставі рішення Зозулинської сільської ради №208 від 25.10.2008 року спірні земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані за ОСОБА_4 , а саме: земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :02:001:0711, площею 0,14 га. та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :02:001:0712, площею 0,4587 га.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення №208 від 25.10.2008 року, слугувало рішення Зозулинської сільської ради №14 від 2006 року про розгляд заяв громадян, яким в тому числі передано ОСОБА_4 земельну ділянку в розмірі 0,60 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту.

Частина 5 ст.116 ЗК України Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення

(викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом (в редакції до прийняття Закону № 5245-VI від 06.09.2012).

Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні рішення Зозулинської сільської ради №14 від 2006 року відсутні відомості про вилучення в ОСОБА_5 спірних земельних ділянок, а також відсутні відомості про надання дозволу ОСОБА_4 на складання технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність ОСОБА_4 . Вказаним рішенням було вирішено питання щодо передачі ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,60 га. для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту, а не щодо вилучення і передачі земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, з відповіді Зозулинського старостинського округу №19-15/16/30 від 16.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 про надання йому дозволу на розробку технічної документації та затвердження цієї технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,14 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,46 га. для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 із відповідною заявою не звертався.

При цьому суд звертає увагу, що у виписках з рішень №14 від 2006 року, які послугували у виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірних земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території АДРЕСА_1 , які розроблялись ДП «Центр державного земельного кадастру» Тернопільська регіональна філія на замовлення ОСОБА_4 наявні розбіжності, а саме, як в преамбулі так і в резолютивних частинах виписок рішення вказані різні власники земельних ділянок в яких вилучено земельні ділянки, наявні розбіжності в адресах земельних ділянок та наявні розбіжності вказаних посадових осіб уповноважених на прийняття та засвідчення рішення.

Таким чином, на час виготовлення відповідачем ОСОБА_4 документів щодо набуття ним права власності на земельні ділянки площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 та площею 0,4587 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , вказані земельні ділянки входили до спадкового майна померлої ОСОБА_5 , які при житті останньої, перебували у її користуванні і вилучені чи викуплені у передбаченому законом порядку не були.

З вище наведеного слідує, що відповідачу - ОСОБА_4 було передано у приватну власність спірні земельні ділянки за відсутності рішення органу місцевого самоврядування, якими при житті починаючи з 1993 року на законних підставах користувалась спадкодавець ОСОБА_5 .

Згідно частини 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частин 1, 2 пункту «г» частини 3 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

З врахуванням вищевикладеного, суд доходить переконання, що земельні ділянки, які були передані безоплатно у приватну власність ОСОБА_5 рішенням сільської ради №32 від 17.12.1993 року, площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 та площею 0,4587 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті останньої, без законних на те підстав, відведено безоплатно у власність гр. ОСОБА_4 , отже слід скасувати рішення Зозулинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області від 25.10.2018 року №208.

Згідно із ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

За визначенням, наведеним у абзаці третьому частини першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно із ч. 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Оскільки державна реєстрація спірних земельних ділянок є незаконною, нею порушується право позивачки володіння як спадкоємця на подальше право оформлення документів про право на завершення приватизації, яке було у колишнього землекористувача, то державну реєстрацію земельних ділянок, кадастрові номера :02:001:0711. та :02:001:0712, необхідно скасувати.

Згідно пункту 7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 810/2938/17 (провадження № 11-935апп19), звернення до суду з вимогою про скасування державної реєстрації земельної ділянки за третіми особами, фактично вказує на її витребування шляхом скасування державної реєстрації земельних ділянок за їх реальними власниками.

Також підлягає припиненню право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки кадастрові номера :02:001:0711 та :02:001:0712.

Абзацом п`ятим частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

За ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.18 у справі № 338/180/17 (провадження №14-144цс18)).

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10-13,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення 28 сесії 7 скликання Зозулинської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області від 25.10.2018 року за №208.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0711, площею 0,14 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0712, площею 0,4587 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, с.Зозулинці.

У решті частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та Заліщицької міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. в рівних частинах.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.05.2025 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді на навчанні.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач-1: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач-2: Заліщицька міська рада, , адреса: 48601, вул. Ст.Бандери, 15-Б, м.Заліщики, Чортківський район, Тернопільська область.

Суддя І.В.Торська