Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6566/24 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 60 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Коломієць О.С., Талько О.Б.

секретаря

судового засідання Болейко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу №279/6566/24 за позовом ОСОБА_1 до Коростенської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Волкової Н.Я., -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданого позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом у вигляді земельної ділянки загальною площею 6,06 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Веселівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, та належить померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №012382 виданого Коростенського райдержадміністрацією 26 жовтня 2004 року. Вона у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подала, оскільки не була обізнана про наявність заповіту на її ім`я.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2025 року у задоволенні позовної вимоги про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що на думку скаржника, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд не врахував висновків Верховного Суду про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача, який повідомлений про день розгляду справи належним чином.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляціійну скаргу підтримала та просила її задовольнити. Зазначила, що померла ОСОБА_3 була подругою її покійної матері, які тривалий час підтримували одна одну, іншій спадкоємців ОСОБА_2 не має.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 16.08.2013 (а.с. 8). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 , позивач ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с. 6 на звороті).

Згідно копії довідки виданої Веселівським старостинським округом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області за №313 від 10.10.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 була постійно зареєстрована одна на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Відповідно до копії заповіту від 15.03.1994, посвідченого секретарем Веселівської сільської ради народних депутатів Коростенського району Житомирської області Грищенко Г.М. та зареєстрованого у реєстрі за №4, ОСОБА_4 , що мешкає в с.Веселівка Коростенського району Житомирської області все своє майно, де б воно не було, і з чого б не складалось, і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я матиму законом право заповідаю ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до копії повідомлення приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В. від 29.11.2023 за №159/01-16, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилась (а.с. 14), що також підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.11.2023 року (а.с. 15). Крім того, ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про продовження строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), за заповідачем ОСОБА_4 посвідчено один заповіт від 15.03.1994 за №4, зареєстрований 01.12.2000 (статус чинний) (а.с. 13).

Позивач ОСОБА_1 пред`явила позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , посилаючись на те, що про складений на її ім`я заповіт дізналася у листопаді 2023 року після здійснення перевірки приватним нотаріусом Неборачко І.В., а відтак пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що позивачем не доведено, що встановлений законом строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 пропущений позивачем з поважних причин, які у розумінні ст. 1272 ЦК України, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали позивачці у встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори, а тому підстав для визнання додаткового строку для прийняття спадщини не вбачається.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Частиною першою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, наданих судам Пленумом ВСУ у п. 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц виснував, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Суд вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 вказувала, що не була обізнаною про наявність заповіту, про дані обставини їй стало відомо лише в листопаді 2023 року, коли звернулася до приватного нотаріуса Неборачко І.В. щодо надання роз`яснень щодо оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховним судом України від 26.06.2019 по справі №565/1145/17 до переліку поважних причин пропуску прийняття спадщини віднесено, в т.ч. необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Також у постанові від 21 вересня 2020 року по справі №130/2517/18 Верховним судом зазначено, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 23.08.2017 у справі №6-1320цс17, від 06.09.2017 у справі №6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12.09.2018 у справі №484/3221/17, від 10.01.2019 у справі №263/1221/17, від 25.03.2020 у справі №642/2539/18-ц.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанови Верховного Суду від 29.06.2023 у справі №733/1500/21, від 16.08.2023 у справі №758/13293/18).

Окрім того, розглядаючи справу №390/195/21, Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 визнав помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви про надання додаткового строку для прийняття спадщини з підстав необізнаності спадкоємцями про наявність заповіту.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_2 , на момент смерті останньої мешкали за різними адресами.

Зібраними доказами в справі встановлено факт необізнаності позивача про складений ОСОБА_4 на її користь 15.03.1994 заповіт. Позивач не є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 , а відтак колегія суддів приходить до висновку, що необізнаність ОСОБА_1 про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів також зауважує, що згідно повідомлення приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В. від 29.11.2023 за №159/01-16 встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 25 листопада 2023 року не заведена.

Спадкоємець за заповітом від 15.03.1994 ОСОБА_1 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не зверталася.

Крім того, до позовної заяви позивачем долучено докази про те, що спадкове майно померлої ОСОБА_2 , складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Веселівської сільської ради, площею 6,06 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №012382 від 26.10.2004 (а.с. 11).

Таким чином висновок суду про те, що позивачкою не подано доказів поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини є помилковим.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України зазначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції не дав належної правової оцінки зібраним доказам у справі та постановив рішення з порушенням вимог норм матеріального права, то ухвалене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої в АДРЕСА_1 ) додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 терміном один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 30 травня 2025 року.