Справа № 2-4488/12
Провадження №6/369/55/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. за участю секретаря судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи № 2-4488/12 за заявою стягувача ОСОБА_1 , боржник 1: ОСОБА_2 , боржник 2: ОСОБА_3 , боржник 3: ОСОБА_4 про поновлення строку пред`явлення до виконання та видачу дубліката виконавчого листа № 2-4488/12, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа

№ 2-4488/12 за заявою стягувача ОСОБА_1 , боржник 1: ОСОБА_2 , боржник 2: ОСОБА_3 , боржник 3: ОСОБА_4 про поновлення строку пред`явлення до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Заявлені вимоги обгрунтовуються заявником наступним.

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 2-4488/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 вересня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2013 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 420 833 грн. та 1140 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 336 667 грн. та 1425 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 252 500 грн. та 855 грн. судового збору.

На виконання зазначеного рішення суду видано три виконавчі листи.

Вказані виконавчі листи отримано представником позивача адвокатом Конашевич Тетяною Андріївною, яка діяла на підставі довіреності.

Також, згідно довіреності, яка є в матеріалах справи, представниками позивача були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

У вересні 2023 року позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Васильняк Романом Івановичем з метою вжиття заходів для реального виконання зазначеного вище судового рішення щодо стягнення коштів.

З`ясовано, що рішення Апеляційного суду Київської області від 16 вересня 2016 року жодним з відповідачів (боржників) до дня подання цієї заяви не виконано.

У Єдиному Державному реєстрі виконавчих проваджень відсутня інформація про вказані виконавчі провадження по стягненню з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відповідних коштів.

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (РНОКПП: НОМЕР_1 ОСОБА_7 ) від 22.09.2023 року встановлено, що 02.07.2014 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ Іщенко Ю.В. арештовано нерухоме майно ОСОБА_7 :

Тип об`єкта: земельна ділянка

Кадастровий номер: :03:001:0096

Опис об`єкта: Площа (га): 0.0967

Цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (РНОКПП: НОМЕР_2 ОСОБА_4 ) від 22.09.2023 року встановлено, що постановою ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Шемберко О.П. від. 06.03.2014 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_4 та оголошено заборону на його відчуження.

Арешт нерухомого майна відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_7 здійснено державними виконавцями на підставі виконавчих листів, отриманих на виконання судового рішення Апеляційного суду Київської області від 21 січня 2014 року, яке в подальшому було скасовано.

У відповіді Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27.10.2023 року зазначено наступне:

«Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглянув Ваш лист від 26.09.2023 в інтересах ОСОБА_1 , який прийнято на електронну адресу Міністерства юстиції України, з приводу надання інформації та в межах компетенції повідомляє таке.

Згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження (ВП-Спецрозділ) встановлено, що на виконанні у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з 06.03.2014 перебувало виконавче провадження №42530928 з примусового виконання за виконавчим листом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.02.2014 № 2-4488 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 420 833,00 грн та 1 140,00 грн. судового збору.

Виконавче провадження завершено 03.11.2015 на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на момент прийняття рішення) (далі Закон), у зв`язку зі скасуванням рішення, яке підлягало виконанню.

Також, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (далі відділ) з 06.03.2014 перебувало виконавче провадження № 42364229 за виконавчим листом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.02.2014 № 2/369/419/13 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 338 092,00 грн.

Виконавче провадження завершено 22.12.2014 на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону, у зв`язку зі скасуванням рішення, яке підлягало виконанню.

Разом з тим, на виконання до відділу 04.03.2014 надходив виконавчий лист Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.02.2014 № 2/369/419/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 253 355,00 гривень.

Державним виконавцем, на підставі пункту 6 частини першої статті 26 Закону, винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 17.06.2014 № 43718342.

З приводу піднятого у листі питання щодо виконання виконавчих листів Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.08.2017 про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 повідомляємо таке: згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів, виданих 31.08.2017 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 2-4488/12 про стягнення коштів з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на виконанні в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців не перебувають та зареєстрованими не значаться.

Таким чином, позивач у жовтні листопаді 2023 року дізнався, що виконавчі лити на виконання судового рішення Апеляційного суду Київської області від 16 вересня 2016 року було отримано представником позивача адвокатом Конашевич Тетяною Андріївною, яка діяла на підставі довіреності на підставі заяви 31 серпня 2017 року.

Однак, з невідомих причин вказані виконавчі листи не було подано для примусового виконання, хоча позивач був впевнений, що здійснюється примусове стягнення коштів.

07 листопада 2023 року в інтересах позивача ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_10 було направлено за її офіційними адресами (вказаними в довіреності та заяві про видачу виконавчих листів), а саме: 04053, м. Київ, вул. Стрітенська, 10, офіс 520 та 03022, м. Київ, вул. Юлії Здановської, 28/41 (гурт), заяви з проханням повідомити:

1)Чи наявні у Вас виконавчі листи від 31 серпня 2017 року Києво-Святошинського районного суду Київської області:

Про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 420 833 грн. та 1140 грн. судового збору.

Про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 336 667 грн. та 1425 грн. судового збору.

Про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 252 500 грн. та 855 грн. судового збору.

2)При можливості прошу повідомити чому виконавчі листи не було подано до державної виконавчої служби України для примусового виконання.

3)Якщо вказані виконавчі листи зберігаються у Вас, прошу повідомити про можливість їх отримання стягувачем ОСОБА_1 .

Про результати розгляду звернення прошу повідомити мене на електронну адресу адвоката Васильняка Р.І. ІНФОРМАЦІЯ_1

Вказані заяви, що були направлені цінними листами з описом вкладення повернулися без вручення 30 листопада 2023 року.

Також, 07 листопада 2023 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було направлено на їх офіційні електронні адреси вказані в Єдиному реєстрі адвокатів України відповідні заяви з проханням повідомити

1)Чи наявні у Вас виконавчі листи від 31 серпня 2017 року Києво-Святошинського районного суду Київської області:

Про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 420 833 грн. та 1140 грн. судового збору.

Про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 336 667 грн. та 1425 грн. судового збору.

Про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 252 500 грн. та 855 грн. судового збору.

2)При можливості прошу повідомити чому виконавчі листи не було подано до державної виконавчої служби України для примусового виконання.

3)Якщо вказані виконавчі листи зберігаються у Вас, прошу повідомити про можливість їх отримання стягувачем ОСОБА_1 .

Про результати розгляду звернення прошу повідомити мене на електронну адресу адвоката Васильняка Р.І. ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте, жодної відповіді вказаними адвокатами надано не було.

Таким чином, виконавчі листи, видані 31 серпня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів, що були отримані представником позивача адвокатом Конашевич Тетяною Андріївною, яка діяла на підставі довіреності втрачено.

За інформацією позивача ОСОБА_1 , він до 2019 року допомагав боржникам в оформленні спадщини та не знав, що виконавчі листи втрачено та не подано для примусового виконання.

У 2019 році боржники оформили спадщину померлого ОСОБА_5 , а саме:

ОСОБА_2 прийняв спадщину померлого ОСОБА_5 01 вересня 2011 (підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 травня 2019 року)

ОСОБА_7 та ОСОБА_4 прийняли спадщину померлого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18 травня 2019 року).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

За частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визначених судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В зв`язку із чим вказується на наявність наступних обставин:

Складні особисті обставини.

Ще на початку 2019 року у позивача ОСОБА_1 загострились проблеми зі здоров`ям, стан якого поступово погіршувався, згідно з Випискою від 13.12.2023 із медичної карти амбулаторного хворого від 13.12.2023 ОСОБА_1 (за формою первинної медичної документації № 27/о затвердженою Наказом МОЗ України 14.02.2012 № 110) КНП «ГОСТОМЕЛЬСЬКИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» Гостомельської селищної ради, «Короткий анамнез» п. 7 «Виписки», хворіє тривало: за наслідками проведеного МРТ головного мозку 02.08.2019 було рекомендоване дуплексне сканування судин голови і шиї, яке було проведено 01.09.2019 та встановлено патологію у шийному відділі хребта, порушення венозного відтоку у басейні внутрішньої яремної вени праворуч, також вини біль в поперековій ділянці хребта внаслідок наростання болю погіршилась хода, пізніше згідно з Протоколом МРТ від 22 вересня 2020 року проведеного Діагностичним центром «ТОВ Сучасні діагностичні системи» також було виявлено остеохондроз шийного відділу хребта, Інтраканальну екструзію міжхребцевих дисків в сегментах С3-С4, С4-С5, С5-С6, С6-С7 Дегенеративні зміни дуговідросткових суглобів.

Крім того, було проведено оперативне лікування грижі у 2021 році проведеною в Київському міському Консультативно-діагностичному центрі Магнітно-резонансною томографією попереково-крижового відділу хребта 02.06.2022 встановлено, зокрема «стан після оперативного лікування грижі».

Влітку 2021 року ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування у Клінічній лікарні «Феофанія», згідно з «Випискою із медичної карти стаціонарного хворого 21/2/1681» ОСОБА_1 23.06.2021 поступив на стаціонарне лікування з вираженим больовим синдромом у поперековому відділі хребта з діагнозом: ураження поперекових і інших межхребетних дисків з радикулопатією, ускладнений остеохондроз ПВХ. Декомпенсований стеноз СМК, проведено оперативне втручання Декомпресія в сегменті L3-L4 справа, після того проходив стаціонарне лікування у неврологічному відділенні КНП «Київська міська клінічна лікарня № 18» в період з 01.06.2022 по 17.06.2022 зі скаргами на біль в поперековому відділі хребта з іррадіацією в ноги. Діагноз: Люмбаго з ішіасом (М 54 4) хронічна вертеброгенна люмбоішалгія, тощо.

05.08.2022 КНП «Київська міська клінічна лікарня № 18» було надано Виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 4046 за формою 27/о для проходження МСЕК.

У відповідності з довідкою до акта огляду МСЕК 16.08.2022 встановлено інвалідність.

Все наведене вище повністю підтверджено відповідною медичною документацією, перебіг хвороби за зазначені роки детально описаний вищезгаданій Виписці із медичної карти амбулаторного хворого КНП «ГОСТОМЕЛЬСЬКИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ» Гостомельської селищної ради за місцем проживання хворого ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому він спостерігався та де знаходиться його медична ката, а також вищевказаним актом огляду МСЕК встановлено інвалідність.

Крім того, з початку 2020 року почалися серйозні проблеми зі здоров`ям його колишньої дружини ОСОБА_11 . Розлучившись з нею вони залишилися в дружніх стосунках, спілкувались, допомогали один одному, до того ж від шлюбу мають спільну дитину неповнолітнього сина, а тому її проблеми мій довіритель вважає і своїми, 20 вересня 2020 року їй поставлено діагноз онкологічне захворювання, у 2021 році за висновком МСЕК встановлено групу інвалідності, проведено «повторний огляд інваліда» 11.09.2023 року, інвалідність встановлено 01.05.2024 року.

Карантин.

Постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, від 09.12.2020 № 1236, від 15.12.2021 № 1336, від 27.04.2023 № 383, карантин в України безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року.

Мати позивача ОСОБА_12 , 1941 року народження, пенсіонер за віком, самотня особа похилого віку, що підтверджується пенсійним посвідченням, то ж він, як син та єдина близька людина змушений був займатися наданням їй допомоги, підтримкою, піклуванням та доглядом за нею, оскільки відомо, що до найбільшої групи ризику від цієї смертельної небезпеки, яка щоденно забирала життя десятків та сотень людей у всьому світі продовж 2020-2022 років, входять люди похилого віку.

Повномасштабне вторгнення російської федерації.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Указами Президента України строк дії воєнного стану продовжено і не припинено до сьогодні.

Тобто з 24.04.2022 по теперішній час в Україні тривають військові дії.

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Під час початку повномасштабного вторгнення 25 лютого 2022 року село зазнало авіаційного обстрілу. Загинуло двоє людей. У ніч із 25 на 26 лютого було підірвано міст через річку Ірпінь в напрямку Києва. Росіяни зупинилися в Капітанівці та за 1.5 км напрямку Стоянка 2. У зв`язку з чим позивачу довелось вживати заходів для порятунку своєї родини і займатись питаннями їх безпеки, а також власним лікуванням та утриманням і піклуванням за своєю дитиною, матір`ю та лікуванням колишньої дружини.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Аналізуючи зазначену норму, можна зробити висновок, що стягувач має право звертатись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа лише у межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Підставами для видачі дубліката виконавчого документа є, насамперед, доведеність втрати оригіналу виконавчого документа.

При цьому дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25 вересня 2015 року за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Отже, з системно-логічного аналізу вищевикладеного слідує, що видача дубліката виконавчого листа не є обов`язком суду. Під час вирішення такого питання суд має визначити стан виконання судового рішення, тобто встановити, чи воно вже виконано, або що строк для пред`явлення виконавчого листа не закінчився, крім того суд має перевірити підстави, покладені в обгрунтування заяви про видачу дубліката виконавчого листа, зокрема, обставини, які підтверджують факти втрати виконавчого листа.

Стягувачем своєчасно отримані виконавчі листи через свого представника, однак не було пред`явлено виконавчі листи до виконання з невідомих для позивача причин і їх було втрачено, а обставини, за яких втрачено виконавчий документ, дають підстави для висновку про поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа.

22.05.2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про залишення вказаної заяви частково без розгляду в частині боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а в частині боржника ОСОБА_2 заяву про поновлення строку пред`явлення до виконання та видачу дублікату виконавчого листа залишити без змін.

В обгрунтування зазначеної заяви подано копію договору про прощення боргу, укладеного 22.05.2025 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який посвідчено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шех К.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1742 (копія зазначеного договору додається). За умовами цього договору, керуючись ст. 605 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 було прощено борг та звільнено ОСОБА_4 від обов`язку сплатити заборгованості в розмірі 338 092,00 грн., яка виникла на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року у справі № 2-4488/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_13 , про стягнення грошових коштів, отриманих за попереднім договором.

Також подано копію договору про прощення боргу, укладеного 22.05.2025 між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , який посвідчено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шех К.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1745 (копія зазначеного договору додається). За умовами цього договору, керуючись ст. 605 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 було прощено борг та звільнено ОСОБА_7 від обов`язку сплатити заборгованості в розмірі 421 973,00 грн., яка виникла на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року у справі № 2-4488/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_13 , про стягнення грошових коштів, отриманих за попереднім договором.

У судове засідання 23.05.2025 року особи, які беруть участь у справі, не з`явились, повідомлялись належним чином.

23.05.2025 року представник позивача через канцелярію суду подав до суду заяву про слухання справи без його участі.

23.05.2025 року представник відповідачів через канцелярію суду подав до суду заяву про слухання справи без його участі. Також в даній заяві підтримав заяву представника позивача про часткове залишення без розгляду заяви про поновлення строку пред`явлення до виконання та видачу дублікату виконавчого листа в частині боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В частині поновлення строку пред`явлення до виконання та видачу дублікату виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_2 представник відповідачів не заперечує.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 5 частиною першою статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Окрім того, за аналізом поданих представником позивача копій договорів встановлено фактичне припинення боргових зобов`язань ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 , які виникли на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року у справі № 2-4488/12.

Оскільки подання заяви про залишення позову без розгляду є правом позивача, яке не може бути обмежено судом, то заява про часткове залишення без розгляду заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа в частині боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Щодо поважності причин поновлення строку пред`явлення до виконання та видачу дубліката виконавчого листа в частині боржника ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 вересня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2013 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 420 833 грн. та 1140 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 336 667 грн. та 1425 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 252 500 грн. та 855 грн. судового збору.

Як слідує з матеріалів справи, виконавчі листи були видані представнику позивача після чого втрачені.

Доводи позивача щодо поважності пропущення строків для пред`явлення виконавчого документа для виконання знаходять своє підтвердження із наданих позивачем копій документів та пояснень.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи вищевказану норму, можна зробити висновок, що стягувач має право звертатись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа лише у межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Підставами для видачі дубліката виконавчого листа є, насамперед, доведеність втрати оригіналу виконавчого листа.

При цьому дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Отже, з системно-логічного аналізу вищевикладеного слідує, що видача дубліката виконавчого листа не є обов`язком суду. Під час вирішення такого питання суд має визначити стан виконання судового рішення, тобто встановити, чи воно вже виконано, або що строк для пред`явлення виконавчого листа не закінчився, крім того, суд має перевірити підстави, покладені в обґрунтування заяви про видачу дубліката виконавчого листа, зокрема, обставини, які підтверджують факти втрати виконавчого листа.

При розгляді заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд за матеріалами справи перевіряє підстави, покладені в її обґрунтування, зокрема, перевіряє обставини, які підтверджують факти втрати виконавчого листа, встановлює стан виконання, не погашений розмір стягнення за загубленим виконавчим листом і, чи не порушений строк для його примусового виконання.

Частиною 1 ст. 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У постанові від 19.04.2021 у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) Верховний Суд зазначив, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 2-6471/06, від 03.02.2021 у справі № 643/20898/13-ц, від 20.05.2022 у справі № 1005/7133/2012 та від 19.07.2022 у справі №750/13088/14.

Пунктом 31 Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 21.08.2019 у справі № 2-836/11 зазначено, що «приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII, частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання».

Пунктами 44-47 Постанови Великої Палати Верховного Суду України від 21.08.2019 у справі № 2-836/11 зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як стягувач, був впевнений що його представник звернувся до органу примусового виконання з виконавчим листом у належні строки та добросовісно розраховував на його виконання, проте за невідомих обставин його було втрачено, внаслідок чого було також пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Судом взятий до уваги стан здоров`я позивача та необхідність піклування за матір`ю похилого віку, колишньою дружиною, яка має серйозні проблеми зі здоров`ям, та дітьми. Зазначені факти враховані як поважні причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Також судом взято до уваги, що представник відповідачів не заперечує проти поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого документу в частині боржника ОСОБА_2 , що підтверджено у відповідній заяві представника відповідачів.

З огляду на вказане суд вважає, що вимоги заявника про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред`явлення до виконання в частині боржника ОСОБА_2 підлягають задоволенню, оскільки рішення суду не виконано, а оригінал виконавчого листа втрачений не з вини стягувача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 18, 258,259,260,261, 431, 433, п. 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про часткове залишення без розгляду заяви про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів в частині боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів в частині боржника ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів в частині боржника ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів в частині боржника ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 2-4488/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 252 500,00 грн. та 855 грн. судового збору.

Видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа по справі № 2-4488/12, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 252 500,00 грн. та 855 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому ст. 261 ЦПК України.

Повна ухвала складена: 04.06.2025 року.

Суддя А.В. Янченко