Справа № 569/9791/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

за участю представника заявниці ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи Зражевської Я.О.

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Рівненське районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Рівненській області, про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на 6 місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав: обмежити спілкування з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ???заборонити наближатися на відстань менше 100 метрів до місця її проживання, ???заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ???заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб з нею.

В обгрунтування заяви покликається на те, що перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , від якого мають двох повнолітніх дітей та неповнолітнього сина ОСОБА_6 . Нині перебуває у стані вагітності. З 2022 року сімейне життя не ладиться і постійно погіршується. Потерпає від насильницьких дій з боку чоловіка весь цей час. Його насильницькі дії стосовно неї виражаються у словесних образах, погрозах, маніпуляціях, приниженні її, її друзів та рідних, залякуванні, нецензурній лайці (психологічне насильство); умисному позбавлення їжі, коштів, залишення без догляду та піклування, заборону працювати, примушування до праці (економічне насильство), а також побиттях, штовханнях, смиканнях неповнолітньому сину (фізичне насильство). Чоловік змушував її виконувати всю роботу по дому (прибирання, прання, готування їжі, догляд за спільним господарством та городом, догляд за дитиною) самостійно і ніякої допомоги їй не надав, що було для неї дуже виснажливим, особливо у стані вагітності. Коли вона просила чоловіка про допомогу, він кричав і ображав її, казав, що це її обов?язки і вона сама повинна з усім справлятися. Після того, як чоловік дізнався про її вагітність, він тиснув на неї і змушував зробити аборт, хоч вона була проти цього. Також чоловік намагався ізолювати її від її оточення, принижував всіх її знайомих і друзів, а також не дозволяв їй виходити з будинку, бо вона ніби то не виконала ще всю домашню роботу або повинна сидіти цілодобово з дитиною. У неї навіть не було можливості завести сина на дитячий майданчик, щоб він погрався з іншими дітьми. Окрім того, чоловік забирав собі всі сімейні заощадження, а коли вона працювала, то змушував віддавати йому всі зароблені нею кошти, аргументуючи це тим, що так надійніше. Вона постійно змушена просити гроші у чоловіка на продукти харчування, одяг, засоби особистої гігієни, оплату проїзду в громадських транспортах та на інші потреби та потреби дитини. Іноді чоловік реагував на такі прохання агресивно і не давав коштів. Також чоловік ховав їжу та продукти харчування, пояснюючи це тим, що він купував їх за свої кошти для себе, внаслідок чого вона позбавлена можливості повноцінно харчувати і постійно недоїдає. Поведінка чоловіка вкрай негативно впливає на психічне та фізичне здоров?я її та їх дитини. Вона постійно перебуває в стані виснаження, у неї трапляються панічні атаки, наявні симптоми апатії і депресивного розладу. Це також становить загрозу для ще ненародженої дитини. 05 березня 2025 року таємно, не повідомляючи чоловіку, зібрала речі першої необхідності для себе і дитини і втекла разом з сином з будинку. Звернулася до комунального закладу, який надає допомогу особам, постраждалим від насилля, і уклала договір про надання послуг короткострокового місця безпечного тимчасового цілодобового перебування строком до 14 березня 2025 року. 10 березня 2025 року уклала договір про надання соціальних послуг в шелтері строком до 25 вересня 2025 року. Змінила номер телефону і заблокувала чоловіка у всіх соціальних мережах, але їй відомо, що він намагається встановити місце її перебування, розпитує друзів та рідних, а також лікаря, в якого вона перебуває на обліку по вагітності.

Ухвалою від 16 травня 2025 року суд відкрив провадження у справі за заявою ОСОБА_4 , залучив до участі у справі як заінтересовану особу Рівненське районе управління поліції ГУНП в Рівненській області та призначив судове засідання на 19 травня 2025 року. За клопотанням представника заінтересованої особи ОСОБА_7 розгляд справи суд відклав на 22 травня 2025 року.

В судовому засіданні представник заявниці заяву підтримала з викладених у заяві підстав.

Заінтересована особа ОСОБА_2 заперечив проти задоволення заяви. Пояснив, що дружина вирішила закінчити шлюбні стосунки з ним, а тому має негативне ставлення до нього. До народження сина ОСОБА_6 в них були нормальні відносини. Але після народження сина дружина стала агресивно ставитися до інтимних стосунків, відмовляла йому у спілкуванні. Після звістки про вагітність дійсно спочатку був проти, бо вже у старшому віці, постійної роботи не має, старші діти за кордоном. Дав дружині день на роздуми і вона вирішили народжувати, робити аборт не примушував. Їжею і дружина, і діти були забезпечені, оскільки утримував дві свині, чотири кози, двадцять курок. Коли побачив, що дружина легковажно ставиться до годування сина, взяв цю функцію на себе і щоденно варив дитині бульйони та годував. Макара ніколи не бив, не штовхав, не смикав. Після того, як дружина пішла з дому, намагався її знайти, щоб дізнатися причину такого вчинку. Коли продовжував дію паспорта, то випадково зустрівся з нею, але після того її не розшукував.

Представник заінтересованої особи заперечила проти задоволення заяви та пояснила, що жодних доказів на підтвердження факту наявності насилля з боку ОСОБА_2 заявниця не надала. ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, у якому не вказала факт своєї вагітності, адже в такому випадку суд позов не задоволить. Заявниця має мотив оговорити чоловіка, щоб штучно створити докази для виключної обставини, при якій суд може розірвати шлюб. ОСОБА_2 підозрює, що мав місце факт подружньої зради, що може бути мотивом отримати швидке розлучення з ним. Саме заявниця чинить психологічний тиск на чоловіка, оскільки не дозволяє йому бачитися з сином та хоче позбавити його можливості брати участь у його вихованні. ОСОБА_2 не має наміру спілкуватися з ОСОБА_4 після того, що дізнався про дружину, чи приходити до місця її проживання, адже йому навіть не відомо, де вона живе, що виключає будь-які ризики.

Представник Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області пояснила, що ОСОБА_2 на обліку як кривдник не перебуває, звернень щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не надходило. 10 березня 2025 року надійшло повідомлення з комунального закладу, де перебувала заявниця, про вчинення домашнього насильства щодо неї. З метою перевірки цієї інформації намагалася як особисто сконтактувати з ОСОБА_4 , так і через представників закладу, але вона на контакт не йшла. Оскільки факт домашнього насильства не був підтверджений, матеріали були списані в ЗГ.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 27 червня 2003 року перебувають у шлюбі та є батьками малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 05 березня 2025 року ОСОБА_4 перебувала у Кризовій кімнаті для осіб, які постраждали від домашнього насильства та/або насильства за ознакою статі, про що свідчить договір № 15 від 05 березня 2025 року про надання послуг короткострокового місця безпечного тимчасового цілодобового перебування.

10 березня 2025 року між ОСОБА_4 та Благодійною організацією "Мережа 100 відсотків життя Рівне" укладений договір про надання соціальних послуг в Шелтері, відповідно до якого заявниці надаються послуги, серед іншого, тимчасового перебування до 25 вересня 2025 року.

За змістом психологічного висновку спеціаліста, складеного лікарем-психологом КП "РОЦПЗН" ОСОБА_8 , ОСОБА_4 має стійке почуття страху, пригнічений настрій, переживання за власне здоров?я, плаксивість, астенія, що свідчить про спричинення їй психологічних страждань, високий рівень тривожності, ригідність установок, набуте відчуття безпорадності (виникає при систематичному негативному впливі), конфліктність на низькому рівні. Відзначається наявність низької самооцінки, невпевненість в собі, висока сенситивність та психологічні травми. За результатами проведення обстеження психологічного та емоційного стану ОСОБА_4 встановлено, що внаслідок домашнього насильства з боку її чоловіка ОСОБА_2 було завдано психологічних страждань, розладів емоційного здоров?я та погіршення якості життя.

Свідок ОСОБА_9 показала, що знає заявницю з дитинства. До народження сина ОСОБА_10 мало розповідала їй про своє особисте життя. Була присутня на хрестинах дитини та чула, як ОСОБА_11 сказав дружині, щоб сама бавилася з сином, бо ж це вона його хотіла. Іванка весь час була з дитиною сама - і вдень, і вночі. Скаржилась їй, що "падає з ніг", два рази хотіла викинутися з вікна. Чоловік заявниці постійно був на роботі, міг не приїхати ночувати, на зауваження і прохання дружини не реагував, заставляв зробити аборт. Він ОСОБА_12 не б`є, але чинить на неї психологічний тиск - ігнорує, ніби її не існує, не допускає до неї друзів, налаштовує про них. ОСОБА_13 постійно боїться, що чоловік переконає ї знову вернутися до нього.

Свідок ОСОБА_14 показала, що знайома з ОСОБА_15 з квітня 2019 року, працювали разом. Після народження ОСОБА_6 в неї був стан гіполактації, необхідно було купити суміш та пляшечку для годування дитини, то вона до неї звернулася за допомогою, бо більше їй допомогти не було кому. Взимку цього року ОСОБА_13 приходила в амбулаторію на прийом та була в жахливому емоційному стані, сказала, що негаразди в сім`ї. Свідком агресивної поведінки ОСОБА_2 щодо заявниці не була.

Свідок ОСОБА_16 показала, що є сусідкою сім`ї ОСОБА_17 . Не бачила, щоб вони колись сварилися чи билися. ОСОБА_11 їздить на роботу, ОСОБА_12 вдома з дитиною. Жодного разу не скаржилася їй на чоловіка. ОСОБА_2 спокійний, не агресивний, нецензурної лексики у спілкуванні не використовує, добрий господав, має кури, кози. До сина ОСОБА_6 ОСОБА_11 ставиться добре, ОСОБА_13 при сторонніх ніколи не ображав, до роботи не примушував.

Свідок ОСОБА_18 показав, що ніколи не чув, щоб ОСОБА_11 сварився з ОСОБА_13 , жили вони в мирі і дружбі. До праці заявницю ніхто не примушував, основну роботу виконував ОСОБА_11 . Не чув, що ОСОБА_2 ображав дружину, залякував, не давав їй їсти. До сина він теж ніколи не проявляв насильства.

Свідок ОСОБА_19 показала, що ОСОБА_20 є братом її чоловіка. Жив ОСОБА_11 з ОСОБА_12 як нормальна сім`я, виховували дітей, сварок між ними не було. Ніякої агресії щодо дружини ОСОБА_11 ніколи не проявляв. По господарству все робив сам, до них допомагати приїжджав сам, ОСОБА_12 рідко бувала. Ніяких погроз, залякувань чи нецензурної лайки від ОСОБА_11 на адресу жружини не чула. Макара він любить і завжди із захопленням про нього розповідає.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру (п.4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Згідно з п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За положеннями п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, тобто оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. (п.9, ч.1 ст.1, ч.3 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.80 ЦПК України).

Психологічним висновком спеціаліста та показаннями свідка ОСОБА_9 підтверджується вчинення ОСОБА_2 психологічного тиску щодо заявниці.

При цьому, доводи представника ОСОБА_2 про відсутність доказів агресивної поведінки останнього щодо заявниці суд до уваги не бере.

Ігнорування почуттів, потреб дружини, відсутність підтримки, вдавання, що її не існує, теж є формою домашнього (психологічного) насильства.

Разом з тим, доказів щодо вчинення ОСОБА_2 економічного насильства стосовно заявниці та фізичного насильства стосовно малолітнього сина ОСОБА_21 суду не надано.

Суд враховує, що заявниця перебуває у стані вагітності, страждає роздаладами емоційного здоров`я, та вважає, що обмеження її спілкування з ОСОБА_2 , щодо якого вона має стійке почуття страху, забезпечить дієвий та ефективний захист заявниці.

Враховуючи наявність судового спору про розірвання шлюбу, намір заінтересованої особи брати участь у вихованні дитини, суд вважає вірогідним продовження вчинення психологічного насильства щодо заявниці під час особистих зустрічей чи інших видах спілкування, а тому наявні підстави для видачі обмежувального припису та встановлення таких заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 як заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Суд не вбачає підстав для встановлення такого заходу тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , як заборона наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання заявниці, оскільки заява не містить зазначення адреси місця проживання заявниці, що унеможливлює виконання заінтересованою особою такої заборони.

Оскільки суд не встановив фактів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо сина ОСОБА_6 , підстави для обмеження їх спілкування відсутні, а тому в задоволенні вимог заяви в цій частині належить відмовити.

За таких обставин заяву про видачу обмежувального припису належить задовольнити частково.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 263, 265, 273, 350-1-350-8, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Рівненське районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Рівненській області, про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , строком на шість місяців.

Встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 :

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_4 ;

- заборонити вести з ОСОБА_4 листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (окрім адвоката, який надає правничу допомогу ОСОБА_2 в межах розгляду в суді спорів між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

заявниця - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

заінтересована особа - Рівненське районне управління поліції ГУНП в Рівненській області, місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул.Героїв Поліції, буд.4; .

Повне судове рішення складене 28 травня 2025 року.

Суддя