Справа № 455/994/25
Провадження № 2-о/455/79/2025
УХВАЛА

02 червня 2025 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

у складі судді Титова А.О.,

розглянувши матеріали заяви про визнання фізичної особи - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та встановлення опіки над нею, де:

заявники:

1) ОСОБА_2 (далі за текстом - Перший заявник),

2) ОСОБА_3 (далі за текстом - Другий заявник),

заінтересована особа - Старосамбірська міська рада Самбірського району Львівської області як орган опіки та піклування,

ВСТАНОВИВ:

Заявники - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулись до суду із заявою про визнання їхнього племінника - ОСОБА_1 , недієздатним та призначення другого Заявника опікуном недієздатної фізичної особи.

Частиною 3 статті 296 ЦПК України встановлено, що заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Стаття 2 Сімейного кодексу України визначає учасників сімейних відносин, які регулює Сімейний кодекс України (далі за текстом - СК України).

Частина 4 статті 2 СК України визначає, що Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між тіткою, дядьком та племінниками, а також між іншими родичами за походженням.

З аналізу норми частини 4 статті 2 СК України вбачається, що такі особи, як: тітка, дядько, племінники та чоловік/дружина племінників виділені з кола єдиних сімейних правовідносин.

Сімейний кодекс України та Цивільний кодекс України не визначають поняття близькі родичі та переліку таких осіб.

В той же час, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Таким чином, названим вище рішенням Конституційного Суду України визначено, що близькими родичами є рідні брати, сестри, онуки, дід і баба.

Згідно частини 1 статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

У подібних правовідносинах, які виникають між опікуном та підопічним, в тому числі який визнаний судом недієздатним, віднесено до близьких родичів лише батьків, дітей, братів, сестер, що вбачається з положень ч. 1 ст. 68 ЦК України, згідно якої опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички.

Комплексний аналіз чинного цивільного законодавства, яке регулює виниклі питання, дає можливість стверджувати, що племінник не віднесений законом саме до близьких родичів його тітки, при цьому частиною 4 статті 2 СК України прямо вказує, що даним кодексом не регулюються взаємовідносини, що склалися, зокрема, між племінником та його тіткою.

Наведена правова позиція знаходить своє відображення у сучасній судовій практиці, зокрема, Львівського апеляційного суду у постанові від 30.09.2024 у справі №444/2658/24, Дніпровського апеляційного суду у постанові від 16.04.2024 у справі №201/1808/24.

Правильність висновку, про те, що такі особи, як: тітка, дядько та племінники, не віднесені законом, у контексті ч.3 ст.296 ЦПК України, саме до членів сім`ї та близьких родичів, підтверджено постановою Верховного Суду від 11 червня 2019 року (справа №130/2391/18, провадження №61-1307св19).

За викладеного, Перший заявник та Другий заявник (тітки особи, стосовно якої подана заява про визнання її недієздатною) не є у розумінні Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України членом сім`ї чи близьким родичем особи, стосовно якої подана заява про визнання її недієздатною, а отже - не належить до осіб, визначених частиною 3 статтею 296 ЦПК України, які можуть бути заявниками у справі про визнання фізичної особи недієздатною.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України).

Заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України).

За таких обставин, заява підписана особою, яка не має права її підписувати, у зв`язку з чим, така заява, з врахуванням положень пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України - підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 1 частини 4 статті 185, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву і додані до неї документи повернути заявникам.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Днем складення та підписання ухвали є день її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Титов А.О.