Провадження № 2-о/361/444/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.05.25

02 травня 2025 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої судді - Писанець Н.В.,

при секретарі Бондар Ю.В.,

заявник ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Хмара Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 зазначено, що вона з 09.08.1997 року по 06.09.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва, актовий запис №956. За період шлюбу народились діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2016 року №361/4345/16-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. Однак, вже з 17.09.2016 року, вони з чоловіком примирились та продовжили спільне проживання, без повторної реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_1 разом із синами. Ці обставини зможуть підтвердити свідки та факт реєстрації чоловіка ОСОБА_3 за вищевказаною адресою.

Після настання смерті військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який загинув під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту с.Погребки Суджанського району, Курської області російської федерації син ОСОБА_5 отримав сповіщення про це від ІНФОРМАЦІЯ_5 від 16.09.2024р. за №465. Незважаючи, що у похованні чоловіка ОСОБА_3 заявник брала участь, свідоцтво про поховання від «Броварської ритуальної служби» від 23.09.2024р. отримав син ОСОБА_5 .

Також, заявник ОСОБА_1 зазначає про її участь у погашенні кредитної заборгованості її чоловіка ОСОБА_3 перед ПАТ «АТ «Укргазбанк», що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 01.01.2021 року по 26.09.2024 року, що свідчить, на її думку, про продовження їх шлюбних стосунків без реєстрації шлюбу.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю з 17.09.2016 року без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Присутня у судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги заяви, просила встановити вищевказаний факт, уточнивши на питання суду, що метою встановлення такого факту є фіксація того, що вони з чоловіком дійсно жили разом як родина, незважаючи на відсутність реєстрації шлюбу, без будь- яких подальших з її боку намагань прийняти участь у спадкуванні після смерті чоловіка, про що вона готова підтвердити письмово, оскільки не згодна з діями його рідних, які навпаки бажають скористуватись смертю ОСОБА_3 та покращити свій фінансовий стан. Після чого, повторно уточнила на питання представника заінтересованої особи, що бажає отримати виплату від держави у зв`язку із смертю військовослужбовця, однак, ще не зверталась із заявою про це до Міністерства оборони України.

Присутній у судовому засіданні представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Хмара Ю.О. не погодився із вимогами заяви ОСОБА_1 , вважав їх недоведеними та необґрунтованими, оскільки у заяві відсутня мета встановлення факту, а зазначена в останнє заявником мета отримання допомоги від держави без попереднього звернення до них із заявою та отримання відмови не вважає підставою для звернення до суду із такою заявою.

Сповіщений про час та дату розгляду справи представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області до зали суду не з`явився, направив заяву про розгляд справи за їх відсутності та ухвалення рішення на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 зазначила, що є сусідкою подружжя ОСОБА_7 , які мешкали родиною з дітьми поряд із нею. Зазначає, що як до 2016 року, так і після, заявник ОСОБА_1 мешкала разом із синами та чоловіком ОСОБА_3 разом за однією адресою. Аналогічні показання дали у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

20.02.2025 року у відповідь на запит суду від Першої Броварської державної нотаріальної контори надійшов супровідний лист та копія спадкової справи №9/2025, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 з відомостями щодо звернення із заявою про прийняття спадщини батьком загиблого - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 27.03.2025р. ОСОБА_2 було залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи. Будучи сповіщеним належним чином про час та дату розгляду справи ОСОБА_2 до зали суду не з`явився.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець номер обслуги 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу населеного пункту с.Погребки Суджанського району, Курської області російської федерації.

Сповіщення про загибель військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 Міністерством оборони України було направлено його сину ОСОБА_5 .

У своїй заяві заявниця ОСОБА_1 стверджує, що вона разом із померлим ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, в період з 17.09.2016 року по день його загибелі - у зв`язку з чим вона просить встановити даний юридичний факт.

При цьому, встановлення вищевказаного факту, як вказує заявниця, необхідно їй для реалізації її права щодо отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , а також для встановлення істини для себе та рідних, оскільки це є важливим для неї.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які є предметом даного судового провадження, суд зазначає таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.02.1993 року, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За приписами ст. 41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року (далі Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно ст. 16-1 Закону № 2011-XII (в редакції Закону на час виникнення спірних відносин, тобто дня загибелі військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_6 ), визначено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а саме: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами (абз. 3 п. 2 Постанови № 168).

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку (абз. 4 п. 2 Постанови № 168).

Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

Так, для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України де визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3, 74 СК України).

Обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень п. 6 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч. ч. 4, 5, ст. 22 «Про міліцію» та ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вказано, що обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти спільної присутності їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між особами є усталені відносини, притаманні сім`ї.

Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 12.12.2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27.02.2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11.12.2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24.01.2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08.12.2021 року у справі № 531/295/19 (№ 61-3071св21), та інших.

Факт спільного проживання та/або реєстрації місця проживання без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї та що заявник проживала однією сім`єю і була членом сім`ї ОСОБА_3 .

У постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року у справі № 712/7830/16-ц, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволенню не підлягають, оскільки показання свідків не підтверджують ознак, властивих для проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Так, доказами, на які ОСОБА_1 посилається як на підставу задоволення заявлених вимог, є показання свідків, а також виписка по особовому рахунку за період з 01.01.2021 року по 26.09.2024 року, надана ПАТ «АТ «Укргазбанк» та довідка про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, на переконання суду, вищевказані докази не можуть беззаперечно свідчити про проживання заявниці та загиблого військовослужбовця однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Що стосується виписки по особовому рахунку за період з 01.01.2021 року по 26.09.2024 року, надана ПАТ «АТ «Укргазбанк» та довідки про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 - то вказані докази в жодній мірі не свідчать про існування між заявницею та ОСОБА_3 усталених відносин, які притаманні сім`ї.

Будь-яких інших доказів на обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 в ході розгляду справи не надано, а судом таких доказів здобуто не було.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Як уже зазначалося, ст. 16-1 Закону № 2011-XII (в редакції Закону на час виникнення спірних відносин 28.08.2023 року), визначено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а саме: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Таким чином, особа, яка вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, як подружжя загиблого військовослужбовця, така особа повинна довести, що вона перебувала у зареєстрованому в органі державної реєстрації актів цивільного стану шлюбі із загиблим військовослужбовцем, та не одружилася вдруге.

Єдиним, належним і допустимим доказом перебування у зареєстрованому в органі державної реєстрації актів цивільного стану шлюбі є свідоцтво про шлюб.

Встановлення факту спільного проживання заявника із загиблим військовослужбовцем як чоловіка та жінки не дає правових підстав для віднесення заявника до кола осіб, які згідно ст. 16-1 Закону № 2011-XII мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця (тобто, в даному випадку не породжує юридичного наслідку для заявника).

Крім цього, слід зазначити, наказом Міністерства оборони України № 45 від 25.01.2023 затверджено «Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» (далі Порядок № 45).

У відповідності до пп. «а» п. 5-2 Додатку до Порядку № 45, обов`язковим документом, який дружина надає до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призначення та виплати одноразової грошової, є свідоцтво про шлюб. Альтернативних документів, що підтверджують статус дружини, не передбачено.

Тобто, статус дружини у розумінні вимог Порядку № 45 підтверджується лише свідоцтвом про шлюб.

Рішення суду про встановлення факту проживання з загиблим однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є належним і допустимим підтвердженням статусу дружини.

Таким чином, юридичний факт по своїй суті це передумова правовідносин, і встановлення його може бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження лише за умови, що він має юридичний характер, тобто відповідно до закону викликає юридичні наслідки, такі як виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Поряд з цим, суд зауважує на відсутності сформованої заявником мети звернення до суду із заявою про встановлення факту, оскільки у письмовій заяві мета взагалі відсутня. Під час судового засідання, ОСОБА_1 уточнювала двічі мету, та змінювала її також двічі. Визначена нею остання її редакція для отримання грошової допомоги від Міністерства оборони України - не знайшла свого підтвердження, оскільки заявник не зверталась станом на день ухвалення рішення до Міністерства оборони України з такою заявою, не отримала відмови, тому вважати, що лише встановленням такого факту права заявниці будуть відновлені не є можливим.

Враховуючи наведені положення норм чинного законодавства, а також те, що заявниця, в порушення вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України не довела обґрунтованості заявлених вимог належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 27, 77-81, 263-265, 293, 315, 318, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Управління соціального захисту населення Броварської міської ради Броварського району Київської області, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Писанець Н.В.