Справа № 158/3904/24
Провадження № 2/0158/160/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ЗАОЧНЕ/

02 червня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Корецької В.В.

за участю секретаря - Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Адвокат Карпук А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником 38/100 частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.01.2019 року. Відповідачі є власниками 62/100 частини вищевказаного житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами.

Зазначає, що при зверненні ОСОБА_1 до ЦНАП м. Луцька для реєстрації речових прав на нерухоме майно, її стало відомо, що за відповідачами (які є реальними власниками 62/100 частки цього ж будинку ) зареєстровано по 1/3 частки будинку. Отже, нерухомість уже повністю зареєстрована, яка позбавляє позивача можливості зареєструвати своє право на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області.

Відтак, оскільки речові права за відповідачами були зареєстровані на підставі рішення державного реєстратора, тому, з метою поновлення прав, відновлення можливості зареєструвати свою частку, просить суд визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Літвак Н.В. про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно індексні номера 5033668 від 15.08.2023 року, 5032508 від 15.08.2023 року, 5029682 від 15.08.2023 року про реєстрацію права власності по 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , здійснених на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом №2-561, 2-556, 2-551 від 15.08.2013 року.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.12.2024 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.01.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Згідно відомостей ВОМІРМП УДМС України в Рівненській області №5688/3610 від 07.04.2025 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.04.2025 року, витребувано від приватного нотаріуса Рівненського нотаріального округу Рівненської області Деренько Р.І. належним чином завірену копію спадкової справи № 114/2023, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.05.2025 року, провадження у даній справі, в частині позовних вимог до ОСОБА_4 закрито.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Карпук А.С. у судове засідання не зявилися, від останнього до суду подано заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до статті 280 ЦПК України.

Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося.

Всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Так, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.01.2019 року, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 2001 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 право власності на 38/100 частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.11-13/.

Як вбачається із копій свідоцтв про право на спадщину за законом №2-561, 2-556, 2-551 від 15.08.2013 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить по 1/3 частині 62/100 часток житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.19-21/.

Однак, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8027187, 8025385, 8021307 від 15.08.2013 року, за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровано право власності по 1/3 частині житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.22-24/.

Статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Пунктами 1-3 частини третьої статті 10 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.

Як передбачено частиною першою статті 18 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Враховуючи аналіз вказаних норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазначає, що на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на них вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер відповідному об`єкту.

Реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

У постанові від 11.02.2020 року у справі № 915/572/17 Верховний Суд зазначає наступне: «Державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Разом з тим, державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

При цьому, навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача».

У судовому засіданні встановлено, що державний реєстратор Літвак Н.В. приймаючи оспорювані рішення не здійснила належної перевірки наявності прав у відповідачів на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами (у кожного), залишила поза увагою відсутність будь-яких документів, які підтверджують таке речове право у такому обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором.

Згідно з правовими висновками, наведеними у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2024 року по справі № 287/623/16-ц, за змістом вказаної норми наразі виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до сталої практики Великої Палати Верховного Суду «відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи» (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року по справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року по справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року по справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20).

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що державний реєстратор, вчиняючи реєстраційні дії щодо реєстрації права власності, всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не перевірила відповідність наданих на реєстрацію документів (наявності прав у відповідачів на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами), відтак її рішення (індексні номери 5032508, 5029682 від 15.08.2023 року) підлягають скасуванню, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 13, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію речових прав на нерухоме майно задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Літвак Н.В. про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно індексний номер 5032508 від 15.08.2023 року про реєстрацію права власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , здійсненої на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №2-556 від 15.08.2013 року;

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Літвак Н.В. про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно індексний номер 5029682 від 15.08.2023 року про реєстрацію права власності на 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , здійсненої на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №2-551 від 15.08.2013 року.

Заочне рішення може бути переглянуте Ківерцівським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Карпук Андрій Сергійович, адреса: м. Луцьк, вул. П`ятницька гірка, 12/19, Волинської області.

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька