Справа № 369/9428/25
Провадження №2-з/369/28/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мішустіна Микити Костянтиновича про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Мішустін Микита Костянтинович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що предметом спору у майбутній справі буде визначення прав на спільне сумісне майно позивача і відповідача, а саме квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224. Право власності на зазначену квартиру оформлено на ОСОБА_2 , згідно з договором про передачу майна на пай, серія та номер: 423, виданого 11.04.2025 року, видавник: Малахов С.О., приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області.

Перебуваючи у шлюбі сторони уклали договір про участь в кооперативі ОБСЛУГОВУЮЧИЙ КООПЕРАТИВ ЖБК ТАРАСІВСЬКИЙ МАЄТОК (), договір було оформлено на дружину - ОСОБА_2 . Адвокатом зроблено запит до «Продавця» та до приватного нотаріуса Малахова Сергія Олексійовича, який посвідчив перехід права власності на квартиру за відповідачем.

Шлюб між сторонами зареєстрований 31.08.2022 року у Печерському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1553. Розірвали шлюб сторони на підставі Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/13583/24 від 18.02.2025 року.

Квартиру оформлено на дружину через місяць після розлучення. У той же час договір про передачу майна на пай, серія та номер: 423, виданий 11.04.2025 року має пункт 3, який вказує на те, що «Пайовий внесок сплачено в повному обсязі Пайовиком Кооперативу до угоди».

Тобто платіж було вчинено у безготівковій формі до укладення нотаріальної угоди і на виконання іншого договору, який передував договору про передачу майна на пай. Вказане свідчить про те, що розрахунок за квартиру відбувся у шлюбі. Сам факт реєстрації права власності на квартиру «після розлучення» не скасовує те, що майно набуто у шлюбі і має бути поділено між сторонами.

Крім того п.1. договору передбачає, що ОБСЛУГОВУЮЧИЙ КООПЕРАТИВ ЖБК ТАРАСІВСЬКИЙ МАЄТОК передає в рахунок паю (на пай) члену Кооперативу - Дем? ОСОБА_3 квартиру. По суті, відповідач отримала рішення суду про розлучення і звернулась до ОК ЖБК ТАРАСІВСЬКИЙ МАЄТОК з метою оформлення права власності на квартиру і створення ілюзії того, що квартира є її особистою приватною власністю.

Крім того, позивачу стало відомо про спробу відповідача продати квартиру, яка буде предметом спору, на що вказує фотокопія сайту ОЛХ, звідки вбачається, що квартиру намагаються продати.

У зв`язку із реальною загрозою позивача втратити майно, яке належить йому на праві спільної сумісної власності, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, у зв`язку із чим, заявник просить суд накласти арешт на вказану квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду заяви, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з правилами ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови

№ 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29.04.2020 у справі №285/2445/18 (провадження № 61-45537св18), від 16.09.2020 у справі № 344/6384/18 (провадження № 61-2347св19) та від 17.11.2020 у справі № 766/25403/18 (провадження

№ 61-5718св19), вирішуючи питання, пов`язані з подібними у даній справі правовідносинами.

Таким чином, вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, предмет та підстави спору, який виник між сторонами, співмірність обраних позивачем видів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суддя дійшов висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду, а відтак, суд вважає за можливе заяву про забезпечення позову задовольнити шляхом накладення арешту квартиру АДРЕСА_1 , до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Мішустіна Микити Костянтиновича про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, яка оформлена на ім?я ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі договору про передачу майна на пай, серія та номер: 423, виданий 11.04.2025 року, видавник: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Малахов С.О.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. А. Козак