Пров. №2/766/2474/25
28 травня 2025 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу,
Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. від 15.02.2022р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2024 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2024 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавала.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
Згідно свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 20.03.1997 року виданого Херсонським суднобудівним заводом, квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.12.2018 року.
09.01.2020 року згідно акту про прийняття вузла розподільного обліку на абонентський рахунок МКП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» встановлено лічильник води (арк. справи 38). За встановлення якого сплачено 113,90 грн. (арк. справи 40).
За розрахунком квартири ОСОБА_3 ОСББ «Мій-Дім Шенгелія 13» за період з 01.01.2016 р по 30.06.2021 р. заборгованість на 30.06.2021 р. складає 104,120 грн. (арк. справи 19-21). Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що платежі за утримання будинку та прибудинкової території сплачувались, однак, суд не може встановити коли саме і ким, оскільки вказаний розрахунок не містить відображень дат нарахувань та оплат.
Згідно рахунку АТ «Херсонобленерго» за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_4 за грудень 2018 року спожито 273,68 грн., заборгованість на початок періоду (01.12.2018) 289,16 грн. (арк. справи 22).
Згідно наданих позивачкою квитанцій (арк. справи 91-102) сплачено на рахунок АТ «Херсонгазу» (за розподіл газу) в період з травня 2020 р. по жовтень 2021 р. 105,15 грн.
З листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 20.12.2021 р. №9089/08.6-28 на адвокатський запит повідомлено про наявність актового запису №412 про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складений 19.09.2003 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відомості про розірвання шлюбу не виявлено (арк. справи 24).
Відповідно до листа Херсонської міської ради на адвокатський запит, за відомостями картотеки, наявної у відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 (дата реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_2 (дата реєстрації 24.09.2003 р), ОСОБА_5 (дата реєстрації 24.09.2003 р), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації 21.04.2010 р), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата реєстрації 10.12.2014 р) (арк. справи 26).
10 вересня 2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки однокімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку (дружина померлого ОСОБА_2 ) не видано. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №2122 (арк. справи 27).
Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).
За положенням ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями майна померлого є позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 , які у встановлений законом строк подали заяву про прийняття спадщини, обидві є спадкоємцями І черги. Крім того, від спадщини на користь ОСОБА_1 відмовилася мати спадкодавця ОСОБА_8 .
Встановленим майном спадкоємця є квартира АДРЕСА_2 . Позивачкою отримано свідоцтво про спадщину на 2/3 вказаного вище майна. 1/3 квартири успадкувала відповідачка ОСОБА_2 .
За змістом ст. 1216, 1218 ЦК України (норми Цивільного Кодексу застосовуються у редакції, чинній на час спірних правовідносин) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.ч.1-2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Таким чином, зобов`язання з повернення заборгованості за комунальними платежами включається до складу спадщини. Строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Вказані норми ЦК України встановлюють застережливий строк для пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а саме: шість місяців від дня настання строку вимоги.
При цьому, суд зауважує, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Отже, стаття 1281 ЦК України визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, з пропуском якого кредитор повністю втрачає право вимоги до спадкоємця за боргами спадкодавця.
Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, провадження №14-53цс18 та застосовуються у спорах, предметом яких є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, зокрема у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №635/7285/14-ц, провадження №61-4685св18.
Позивачка, звертаючись до суду з вимогами про стягнення з відповідачки 1/2 частини сплаченої заборгованості, яка утворилася до смерті спадкодавця, посилається на те, що сплата комунальних послуг є особистим зобов`язанням відповідачки, оскільки квартира була особистою приватною власністю спадкодавця, а члени його сім`ї зобов`язані брати участь у витратах по її утриманню, а тому позивачка зобов`язана була приймати участь у сплаті комунальних платежів.
При цьому позивачка вважає, що у зв`язку зі смертю спадкодавця, відповідачка, як його дружина, має обов`язок сплати 1/2 частину боргу спадкодавця з комунальних платежів, які утворилися до смерті спадкодавця, за аналогією з поділом майна подружжя, при якому поділу підлягає не тільки спільне нажите майно, але й спільні борги подружжя.
Суд не може погодиться з такою позицією позивачки з огляду на наступне.
Згідно ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця повинен заявити про свої претензії спадкоємцю протягом шести місяців з моменту, коли спадкоємець отримав свідоцтво про право на спадщину; протягом шести місяців з моменту, коли кредитор дізнався про прийняття спадщини або свідоцтво спадкоємцем.
Тобто, право вимагати виплату боргу спадкодавця мали право пред`явити безпосередньо ті особи, яким спадкодавець зобов`язаний сплатити борг.
Правовідносини щодо поділу майна подружжя та їх боргу є можливим лише між подружжям при наявності у них такого спору. При цьому наявність такого спору між відповідачкою ОСОБА_2 та спадкодавцем ОСОБА_3 до його смерті не встановлено, відповідно відсутні правові підстави для поділу таких боргових зобов`язань спадкодавця, між померлим та дружиною, що його пережила.
Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia». Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Позивачка не аргументує свої вимоги розподілом боргу спадкодавця між спадкоємцями в межах отриманої спадщини з подальшим відшкодуванням їй частини сплаченого боргу в розмірі 1/3 (частка в спадщині), при цьому виходячи з доданих до позову документів, посиланнями про наявність витрат на правову допомогу, збором документів та підготовкою позовної заяви займався адвокат, тому суд вважає, що перекваліфікація позову є несправедливою для відповідачки за таких умов.
За таких обставин, суд дійшов до висновку про неможливість застосування принципу «jura novit curia» до вимог, що стосуються сплаченого боргу спадкодавця за період до його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , та, відповідно про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Щодо вимог з моменту відкриття спадщини, тобто щодо сплаченої з 27.12.2018 р. заборгованості за комунальними платанами тощо (вимоги позивачки щодо заборгованості, яка сплачена нею та утворилася, починаючи з 01.01.2019 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини.
За ч.1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Тобто позивачка, як власник 2/3 частини квартири та відповідачка, яка прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини квартири та має право володіння та користування квартирою, але не може нею розпорядитися через нездійснення нею дій щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідають по зобов`язанням, пов`язаних зі спільним майном.
У статті 540 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Системний аналіз статей 540 та 541 ЦК дозволяє зробити висновок, що при існуванні множинності осіб у зобов`язанні виникають часткові зобов`язання. Тому кредитор у частковому зобов`язанні має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати свій обов`язок у рівній частці. Натомість солідарне зобов`язання виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.
Незважаючи на те, що предмет зобов`язання до сплати одержавачу наданих послуг є неподільним, але виходячи з ч.1 ст. 360 ЦК України відповідачка саме як власник 1/3 частки майна несе відповідальність згідно своєї частки, тому вона зобов`язана виплатити позивачці здійснені нею витрати на утримання майна в розмірі 1/3.
При цьому суд приймає до уваги лише ті платежі, які фактично здійснені з 01.01.2019 року та мають у своєму призначенні вказівку на оплату послуг за період з 01.01.2019 р. Платіжні документи, які не містять такої вказівки не приймаються до уваги, оскільки з них неможливо встановити, що сплачені за ними суми перераховані на оплату послуг по утриманню майна в період, коли відповідачка вже мала такий обов`язок.
Підсумовуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачки в цій частині та з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 1/3 частка витрат, що становить 5624,86 грн.
Щодо витрат на правову допомогу, суд вважає неможливим вирішення вказаного питання, оскільки за актом від 29.03.2024 року, при передачі справи від судді Прохоренко В.В. встановлено, що передана справа не містить витягу з договору про надання правової допомоги, хоча у додатках зазначено про його наявність. Тому розгляд питання за відсутності такого договору буде мати наслідком порушення права позивачки та розгляд цього питання можливий шляхом ухвалення додаткового рішення по справі після надання у встановлений законом строки договору про надання правової допомоги.
Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
Рішення в повному обсязі складене 28 травня 2025 року.

Керуючись ст. 11, 14, 16, 360, 540, 541, 1281, 1282 ЦК України, ст. 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 353, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) в порядку регресу кошти на утримання власності за період з 01.01.2019 року по 30.11.2021 року в розмірі 5624,86 грн. (п`ять тисяч шістсот двадцять чотири гривні вісімдесят шість копійок).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір в розмірі 92,34 грн. (дев`яносто дві гривні тридцять чотири копійки).

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою. відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленомуЦПК України.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручено у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяО. В. Ус