Справа № 215/7232/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Данилевського М.А.,

за участю секретаря судового засідання Уварової Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, яка заподіяна дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

19.11.2024 ГУНП в Дніпропетровській області звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, яка заподіяна дорожньо-транспортною пригодою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму невідшкодованого матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 333 709,37 грн., та стягнення з відповідача судовий збір в розмірі 5005,64 грн..

В обґрунтуванні позову вказує, що 27.02.2023 близько 14 год. 37 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «210700-20» (який належить на праві власності громадянці ОСОБА_2 ), реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Н-11», сполученням «Дніпро-Миколаїв», зі сторони міста Кам?янське у напрямку міста Кривий Ріг, наближаючись до інформаційно-вказівного знаку 5.68 «Кілометровий знак 60» + 100 метрів, що між населеними пунктами Вишневе та Новоюлівка Криворізького району Дніпропетровської області, в порушенні вимог п.п.2.3(б), п.10.1, п.14.2(в) ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїзжати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснюючи маневр «обгін», виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем Батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області марки «Ford Transit» моделі «CKC FT-V2», реєстраційний номер НОМЕР_2 (який належить на праві власності ГУНП в Дніпропетровській області). Внаслідок ДТП автомобіль марки «Ford Transit» зазнав механічних ушкоджень.

Відповідно до вироку Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2023 по справі №193/763/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Таким чином вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди доведена в повному обсязі, при цьому цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки ВАЗ» моделі «210700-20», дрнз. НОМЕР_1 ОСОБА_1 не була застрахована.

Згідно висновку експертного дослідження № ЕД-19/104-24/5480-АВ від 18.03.2024 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті пошкодження при ДТП складає 493 709,37 грн.

У зв`язку з відсутністю у відповідача ОСОБА_1 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ГУНП 09.03.2023 на підставі ст..35,41 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулося до МТСБУ, щодо сплати ГУНП регламентної виплати з відшкодування шкоди завданої ГУНП внаслідок ДТП, яка сталася 27 лютого 2023 року за участю т.з. ВАЗ» моделі «210700-20», дрнз. НОМЕР_1 та т.з. марки «Ford Transit» моделі «CKC FT-V2», дрнз.043260.

27.07.2023 МТСБУ було здійснено регламентну виплату з відшкодування шкоди заподіяної ГУНП внаслідок ДТП яка сталася 27 лютого 2023 року у розмірі 160 000грн.

На даний час позивачу залишились не відшкодованими грошові кошти в сумі 333 709,37 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

Крім того позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 5005,64 грн.

Заяви, клопотання учасників справи.

02.12.2024 представник позивача Борисенко А.О. надав клопотання про долучення до матеріалів справи платіжної інструкції №44501 від 29.11.2024 про сплату судового збору в розмірі 5005, 64 грн. та просив врахувати її під час вирішення питання при відкритті провадження по справі.

В судове засідання представник позивача, Новікова С.А. та позивач ОСОБА_1 не з`явилися, надали суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд розглядати справу за їх відсутністю.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.03.2025 справу призначено до розгляду 15.04.2025 на 11-00 год. в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників процесу.

15.04.2025 розгляд справи відкладено на 10:00 год. 28.05.2025 в зв`язку з відсутністю відповідача

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2023 по справі №193/763/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортним засобом. Таким чином вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди доведена в повному обсязі. За результатом даної справи встановлено, що 27.02.2023 близько 14 год. 37 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «210700-20» (який належить на праві власності громадянці ОСОБА_2 ), реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Н-11», сполученням «Дніпро-Миколаїв», зі сторони міста Кам?янське у напрямку міста Кривий Ріг, наближаючись до інформаційно-вказівного знаку 5.68 «Кілометровий знак 60» + 100 метрів, що між населеними пунктами Вишневе та Новоюлівка Криворізького району Дніпропетровської області, в порушенні вимог п.п.2.3(б), п.10.1, п.14.2(в) ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїзжати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснюючи маневр «обгін», виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем Батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області марки «Ford Transit» моделі «CKC FT-V2», реєстраційний номер НОМЕР_2 (який належить на праві власності ГУНП в Дніпропетровській області). Внаслідок ДТП автомобіль марки «Ford Transit» зазнав механічних ушкоджень.

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб «Ford Transit» моделі «CKC FT-V2», дрнз. 043260, 2022 року випуску, належить ГУНП у Дніпропетровській області.

Згідно висновку судового експерта Бондаренко Г.П. №№ ЕД-19/104-24/5480-АВ від 18.03.2024 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Transit», дрнз. 043260, в результаті пошкодження ДТП складає 493 709,37 грн.

У зв`язку з відсутністю у відповідача ОСОБА_1 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ГУНП 09.03.2023 на підставі ст..35,41 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулося до МТСБУ, щодо сплати ГУНП регламентної виплати з відшкодування шкоди завданої ГУНП внаслідок ДТП, яка сталася 27 лютого 2023 року за участю т.з. ВАЗ» моделі «210700-20», дрнз. НОМЕР_1 та т.з. марки «Ford Transit» моделі «CKC FT-V2», дрнз.043260.

27.07.2023 МТСБУ було здійснено регламентну виплату з відшкодування шкоди заподіяної ГУНП внаслідок ДТП яка сталася 27 лютого 2023 року у розмірі 160 000грн.

Висновки та мотиви суду.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої вона ухвалена, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, та не підлягає доказуванню при розгляді даної справи, що 31.05.2023 вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області у справі № 193/763/23, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.наченої статті).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюються сторонами, що у зв`язку з відсутністю у відповідача ОСОБА_1 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ГУНП 09.03.2023 на підставі ст..35,41 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулося до МТСБУ, щодо сплати ГУНП регламентної виплати з відшкодування шкоди завданої ГУНП внаслідок ДТП, яка сталася 27 лютого 2023 року за участю т.з. ВАЗ» моделі «210700-20», дрнз. НОМЕР_1 та т.з. марки «Ford Transit» моделі «CKC FT-V2», дрнз.043260.

27.07.2023 МТСБУ було здійснено регламентну виплату з відшкодування шкоди заподіяної ГУНП внаслідок ДТП яка сталася 27 лютого 2023 року у розмірі 160 000грн.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20),зазначено, що:«Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».

Суд вказує, що згідно із ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції Українита Фонду державного майна України за №142/5/2092 від 24.11.2003 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження за наявності однієї з нижченаведених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ; в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних умов виробника.

Як встановлено судом, і підтверджується висновком судового експерта Бондаренко Г.П. №ЕД-19/104-24/5480-АВ від 18.03.2024 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford Transit», дрнз. 043260, в результаті пошкодження ДТП складає 493 709,37 грн

Як вже зазначалось раніше, відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла.

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Крім того, 28.05.2025 відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву, про визнання заявлених до нього ГУНП в Дніпропетровській області вимог, тобто відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті.

Аналізуючи викладені норми права та надані письмові докази, враховуючи, що шкода завдана відповідачем в розмірі 493 709,37 грн. була частково виплачена потерпілому МТСБУ в розмірі 160 000 грн., але сума страхової виплати є недостатньою для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, тому суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а тому існують правові підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 333 709,37 грн. завданої шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5005,64 грн, який сплачений позивачем при зверненні до суду.

Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору сплаченого ним при поданні позову, що складає 2502,82 грн., а інша частина в розмірі 2502,82 грн., відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 22, 999, 1166, 1187, 1188 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, яка заподіяна дорожньо-транспортною пригодою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 333 709,37 грн. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 2502,82 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 28 травня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ЄДРПО : 40108866, місце знаходження: за адресою: 49001, м. Дніпро, вул. Троїцька,20-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: