СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-п/759/24/25
ун. № 759/8559/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Олійникової Н.О.,

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.10.2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

29.01.2025 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від10.10.2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП (а.с. 211-243 том 1).

Зазначена заява обґрунтована тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, та, на його думку, судом не в повній мірі з`ясовано обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року заяву прийнято до розгляду (а.с.245 том 1).

Позивач та/або представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

26.05.2025 від представника позивача, через канцелярію суду, надійшла заява про розгляд заяви у його відсутність, та 12.05.2025 надійшли письмові заперечення проти заяви відповідача про перегляд заочного рішення, в якій останній заперечував проти задоволення заяви про перегляд та скасування заочного рішення, посилаючись на те, що відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, своїм правом на подачу відзиву не скористався. Крім того зазначив, що будь-які докази, які можуть вплинути на вирішення справи суду відповідачем не надано.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача, заяву підтримали з підстав заначених в ній та просили заочне рішення суду скасувати.

Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст.288 ЦПК України).

Зазначені норми дозволяють зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що б його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Верховний Суд України 01.05.2007 року у Листі-узагальненні Практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах також зробив аналогічний висновок - правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10.10.2024 року у даній цивільній справі позов задоволено.

Судом встановлено, що відповідач та його представник - адвокат Решнюк А.В. під час розгляду вищезазначеної справи в судові засідання декілька раз поспіль не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, його представник (а.с. 176, 180, 185, 194, 198 том 1) про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд у відповідності до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України розглянув справу у його відсутності та провів заочний розгляд справи.

З матеріалами справи представник відповідача ознайомлювався 02.09.2024 (а.с. 188 том 1), також 05.09.2024 р. подавав до суду заяву про відкладення розгляду справи, яка була задоволена (а.с. 189, 192).

Відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України (в редакції чинні на момент направлення судової повістки) якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Таким чином, на думку суду, особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. Аналогічне викладено в діючому ЦПК України, зокрема згідно ч. 3 с. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримiнального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий i відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення суду) суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення суду) особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до чиної редакції ЦПК України, зокрема в ст. 275 суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до чиної редакції ЦПК України, зокрема в ст.44 учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява була подана до суду 11.05.2023 року, провадження у справі було зупинено ухвалою суду від 27.07.2023 р. за клопотанням відповідача була призначена експертиза. Після проведення експертизи та поновлення провадження у справі 03.06.2024 року відповідач жодного разу не прибув у судове засідання, хоча судові повістки, як свідчать матеріали справи відсилались на електронну адресу представника, представник подавав заяву про відкладення розгляду справи (а.с. 189). Таким чином, суд при ухваленні рішення дійшов висновку про недобросовісне користування відповідачем своїми процесуальними правами, що призводить до затягування розгляду справи, а відтак, зважаючи на чергову неявку відповідача в судове засідання, вирішив справу за його відсутності на підставі наявних доказів у справі.

Як вбачається з матеріалів справи 10.10.2024 року у справі ухвалено заочне рішення (а.с. 201, 202-209 том 1).

Копія даного рішення суду направлялася відповідачу рекомендованим повідомленням, яке останній отримав 13.11.2024 р (а.с. 210 том 1).

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що він отримав рішення суду засобами поштового зв`язку 13.11.2024 року.

При цьому, представник відповідача, заявляючи клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, єдиними підставами для поновлення процесуального строку зазначив той факт, що заочне рішення суду не було отримано відповідачем, так само жодних викликів в судове засідання відповідач не отримував.

Крім того, відповідач, якому було достовірно відомо про наявне судове рішення, не був позбавлений можливості реалізувати своє право на доступ до судових рішень шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їх частин (аналогічна правова позиція була викладена у рішенні Верховного Суду України від 24 лютого 2017 р. у справі № 5-45кз17), саме з дотриманням строків, встановлених Законом для подання до суду заяви про перегляд заочного рішення суду.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Європейський суд з прав людини зазначає, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року заява № 3236/03).

Заява про перегляд заочного рішення у разі її подання поза межами визначеного законом строку та за відсутності підстав для його поновлення має бути залишена без задоволення (а не залишена без розгляду). Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 214/5505/16.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що заявником суду жодним чином не не доведено наявність поважних обставин, з яких ним був пропущений встановлений Законом процесуальний строк для подання до суду заяви про перегляд заочного рішення суду. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про поновлення процесуального строку, встановленого законом та в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Крім того, в обґрунтування викладених в заяві обставин щодо підстав скасування заочного рішення, відповідачем, також, не надано жодного доказу, який би надав суду можливість встановити їх істотне значення для правильного вирішення даної справи, так як це є необхідною умовою при розгляді заяви щодо перегляду заочного рішення суду.

Із матеріалів справи, вбачається, що докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи заявником та його представником суду надані не були, не було їх встановлено і під час розгляду заяви.

Підстави, на які у своїй заяві посилається заявник щодо скасування заочного рішення, є фактично підставами, для оскарження рішення суду в апеляційній інстанції.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, про відсутність підстав визначених у ст.288 ЦПК України, для скасування заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 258-261, 284-288 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити відповідачу ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку, встановленого законом для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 10.10.2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті ДТП,- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Н.Д. Бабич