ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2419/25 Справа № 200/5886/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Циганкова В.О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

29 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.,

суддів: Космачевської Т.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду відмовлено.

На заочне рішення суду відповідачем була подана апеляційна скарга.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року скасовано.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Стягнуто з акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1827, 00 грн. за подання апеляційної скарги.

На вказану постанову апеляційного суду, Банком була подана касаційна скарга.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2024 року касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 квітня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

11 грудня 2024 року цивільна справа № 200/5886/15-ц надійшла до Дніпровського апеляційного суду (м. Дніпро).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року апеляційна скарга ОСОБА_2 була залишена без руху та надано строк для сплати судового збору у розмірі 3654 грн., та надання квитанції апеляційному суду, десять днів з дня отримання копії цієї ухвали

Згідно ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано початок.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали суду від 23 грудня 2024 року, відповідачу було направлено на його адресу: АДРЕСА_1 , однак, 16 січня 2025 року до апеляційного суду повернувся поштовий конверт «за закінчення терміну зберігання».

27 січня 2025 року апеляційним судом було вдруге направлено відповідачу копію ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху, проте 17 лютого 2025 року поштовий конверт повернувся за зворотною адресою «за закінченням терміну зберігання».

09 квітня 2025 року відповідачу втретє на його адресу було направлено копію ухвали суду від 23 грудня 2024 року, однак 30 квітня 2025 року поштовий конверт повернувся «за закінченням терміну зберігання».

Станом на 29 травня 2025 року судовий збір не сплачено.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Указане узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

Також, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S. A. v. Spain», заява № 11681/85).

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Данні положення кореспондуються з положеннями ч.1 ст. 44 ЦПК України, в якій зазначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року,має розумітися у світлі преамбули Конвенції,у відповідній частині якої зазначено,що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, п. 52, ECHR 2003-X).

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня1989 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Оскільки, на даний час ухвала Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2024 року не виконана, апеляційна скарга ОСОБА_2 вважається неподаною та підлягає поверненню.

Керуючись ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2015 року, вважати неподаною та повернути заявнику.

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, повернути до Шевченківського районного суду м. Дніпра.

Роз`яснити скаржнику, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції у строк, визначений статтею 390 ЦПК України.

Судді: О.В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Л.П. Никифоряк