Справа № 932/6478/24
Провадження № 2/932/2387/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

за участі

представника позивача - Хоменка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій, з урахуванням заяви про уточнення прохальної частини позовних вимог, позивач просить суд визнати недійсним договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 14.05.2014 укладеним між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» й зареєстрований в реєстрі за №929, в частині відступлення права вимоги за Договором іпотеки №РМ-SME300/070/2008 від 20.02.2008, що укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що 20.02.2008 між ФОП ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір про надання кредитної лінії №CrL-SME300/070/2008 відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 884 000,00 грн. строком до 19.02.2017. Того ж дня, між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», з метою забезпечення належного виконання позичальником умов договору про надання кредитної лінії №CrL-SME300/070/2008, було укладено договір іпотеки №РМ-SME300/070/2008.

В подальшому, право вимоги за вказаним договором іпотек було набуто ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

З огляду на те, що станом на травень 2024 року, тобто на день набуття ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, кредитором не було реалізовано механізм виконання основного зобов`язання за рахунок предмета іпотеки, позивач вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом оскільки строки визначені ст.257 ЦК України, відлік яких повинен рахуватись з моменту подання позову про стягнення боргу за договором про надання кредитної лінії (2016 рік), сплили, що в свою чергу вказує на те, що укладання спірного договору не було спрямовано на реальне настання правових наслідків та свідчить про його недійсність.

Відповідачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було надано письмові пояснення, доводи викладені в яких зводяться до незгоди з заявленими позовними вимогами оскільки вони не ґрунтуються на доказах та є не спроможними з точки зору норм матеріального права.

Відповідачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відзиву не надано.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю приписам ЦПК України.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.09.2024, у зв`язку з усуненням недоліків зазначених в ухвалі від 05.08.2024, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11.03.2025, підготовче провадження у справі закрито та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні.

У судове зсідання представник позивача позовні вимоги підтримав.

У судове засідання представники відповідачів не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, позивачем, на підтвердження заявлених позовних вимог надано: копію договору про надання кредитної лінії №CrL-SME300/070/2008 від 20.02.2008 сторонами якого зазначено ЗАТ «ОТП Банк» та ФОП ОСОБА_1 ; копію договору іпотеки №РМ-SME300/070/2008 від 20.02.2008 сторонами якого зазначено ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , з якого вбачається, що метою його укладення є забезпечення належного виконання позичальником умов договору про надання кредитної лінії №CrL-SME300/070/2008.

Також матеріали справи містять копію договору факторингу №05/2024/1-ДФ від 14.05.2024 сторонами якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс» й копію нотаріально засвідченого договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 14.05.2024 сторонами якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Діджи Фінанс», за умовами яких ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за договорами, перелік яких зазначено в додатку №1 який містить посилання на договори укладені з ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .

Відповідно до копії ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.03.2016 постановленої у справі №200/755/16, відкрито провадження за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ТОВ «ДОКА СМАК» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 (провадження № 12-45гс22) зазначено, що:

"83. Вади предмету договору, у тому числі його відсутність у продавця, не можуть впливати на дійсність договору. Це правило застосовується до всіх договірних зобов`язань. Наприклад, не впливає на дійсність договору невиконання продавцем свого обов`язку передання товару покупцеві, оскільки цей товар не було продавцю поставлено своєчасно; відсутність у виконавця робіт належного досвіду для виконання роботи, про яку домовились сторони, тощо.

84. У свою чергу, з норми статті 514 ЦК України про дійсну вимогу як предмет договору не може слідувати висновок про недійсність договору про відступлення права вимоги. У цій статті йдеться лише про перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ця норма не встановлює наслідків відчуження недійсної вимоги (зокрема, і у вигляді недійсності договору).

85. Натомість такі наслідки встановлюються статтею 519 ЦК України - однак не у вигляді недійсності договору про відступлення права вимоги, а у вигляді відповідальності первісного кредитора перед новим (як у випадку невиконання обов`язку продавця перед покупцем).

86. У розумінні положень статті 519 ЦК України недійсною є вимога, яка не має правової підстави: зокрема, яка ґрунтується на нікчемному правочині або оспорюваному правочині, що був визнаний судом недійсним до чи після відповідного відступлення; яка не належала первісному кредитору або на момент відступлення вже припинилася. Недійсність вимоги є вадою предмета договору, яка не може вплинути на дійсність самого договору.

87. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що норми про правочини та сторони зобов`язання належать до різних інститутів цивільного права. Норми статей 512-514 ЦК України, встановлюючи підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), не визначають вимог до змісту правочину про заміну кредитора. Загалом глава 47 "Поняття зобов`язання. Сторони зобов`язання" ЦК України не регулює договірні відносини (хоча зміна суб`єктного складу зобов`язання може відбуватися на підставі правочину (договору)). Натомість у главі 47 ЦК України для цілей регулювання саме динаміки суб`єктного складу зобов`язання (а не договірних відносин між сторонами зобов`язання) законодавець встановлює правила, спрямовані на запобігання можливому порушенню прав та інтересів як кредиторів, так і боржників при заміні іншої сторони зобов`язання. У статті 519 ЦК України міститься правило щодо розподілу ризиків між первісним та новим кредитором: 1) первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги; 2) первісний кредитор не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

88. Недійсність переданої вимоги, про яку йдеться в статті 519 ЦК України, не може ототожнюватися із недійсністю правочину в розумінні норм розділу

IV "Правочини. Представництво" ЦК України. Законодавець не пов`язує питання дійсності / недійсності правочину про заміну кредитора із дійсністю вимоги, яка передається новому кредитору, і безпосередньо визначає правовий наслідок передачі права вимоги, якого не існує.

89. Натомість за прямою вказівкою статті 519 ЦК України первісний кредитор відповідає за недійсність вимоги перед новим кредитором. У випадку відступлення недійсної вимоги договір, на підставі якого мало бути здійснене таке відступлення, не виконується первісним кредитором, оскільки розпорядчий ефект не настає з огляду на відсутність у первісного кредитора права, що підлягає передачі.

90. Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).

[…] 97. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що договір про відступлення права вимоги може бути визнаний недійсним у випадку наявності відповідної правової підстави. Наприклад, якщо такий договір укладено під впливом помилки (частина перша статті 229 ЦК України), обману (частина перша статті 230 ЦК України), насильства (частина перша статті 231 ЦК України) тощо.

[…] 102. Як зазначено вище, той факт, що первісний кредитор передає новому кредитору вимогу, яка припинилася, є підставою для відповідальності первісного кредитора перед новим кредитором, а не підставою недійсності відповідного договору, за яким була передана така вимога".

Відповідно до частин першої - третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки порушення строків позовної давності/відсутність факту порушення строків позовної давності кредитора щодо задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна не є підставою для визнання договору про відступлення прав вимоги недійсним, а згідно норм матеріального права, які регулюють зобов`язальні правовідносини в розрізі іпотечних та кредитних договорів є підставою для відмови в позові щодо звернення стягнення на предмет іпотеки й відповідно заборгованості.

Посилання позивача з приводу того, що оскаржуваний правочин не спрямований на настання реальних наслідків, не заслуговує на увагу, оскільки наявність або відсутність права вимоги в розрізі застосування строків позовної давності до майбутніх пред`явлених позовів має бути предметом розгляду та дослідження у справі про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналогічний спір було вирішено ВС/КЦС у постанові від 12.10.2023 прийнятій за результатами розгляду справи № 757/2873/21.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол