Провадження №2/0203/579/2025
29.05.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Гапоновій К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради про визнання права власності на квартиру,
1. 19 серпня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Донецької міської ради про визнання права власності на квартиру. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачеві на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . У зв`язку з окупацією м. Донецька російською федерацією позивач переїхала до сел. Новоархангельська Голованівського району Кіровоградської області. У липні 2024 року позивач звернувся до державного реєстратора із заявою про внесення відомостей про його право власності до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 09.07.2024 державний реєстратор ухвалив рішення про відмову позивачеві у реєстрації його речового права. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про визнання за ним права власності на належне їй нерухоме майно (а.с.а.с. 2 4).
2. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2024 справу за підсудністю було передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 17).
3. 7 березня 2025 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 43).
4. Позивач до суду не з`явився, звернувшись із заявами про розгляд справи за його відсутності (а.с.а.с. 40, 46).
5. Представник відповідача до суду також повторно не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
6. 29 травня 2025 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
7. Справу розглянуто без фіксування звукозаписувальними технічними засобами на підставі частини 2 статті 247 ЦПК.
8. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.
9. Судом встановлено, що 28.12.2002 позивач за договором купівлі-продажу квартири придбав квартиру АДРЕСА_1 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Ісаєвою Н.С. і зареєстрований у реєстрі за №5402. 17.01.2003 право власності позивача було зареєстроване у Бюро технічної інвентаризації м. Донецька (реєстрова книга №8/37дк-290 (30) (а.с. 12).
10. 4 липня 2024 року позивач звернувся до Новоархангельської селищної ради із заявою про внесення відомостей про його право власності до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9).
11. 9 липня 2024 року державним реєстратором Новоархангельської селищної ради Бербегою О.М. було ухвалене рішення №74031942 про відмову у задоволенні поданої заяви у зв`язку з тим, що надані позивачем документи не дають змоги встановити набуття ним речового права на спірну квартиру (а.с. 11).
12. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
13. Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
14. За правилами, встановленими частиною 1 статті 317ЦК, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
15. Частинами 1 3 статті 319 ЦК визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
16. За приписами частини 1 статті 328 ЦКправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
17. Відповідно до статті 13 Закону України від 07.02.1991 №697-ХІІ «Про власність» (далі Закон №697-ХІІ), який діяв на час придбання позивачем спірної квартири, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.
18. Громадянин набував право власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом (частина 2 статті 12 Закону №697-ХІІ).
19. Крім того, згідно зі статтею 128 Цивільного кодексу України 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві.
20. Таке правове регулювання правовідносин щодо права власності на майно застосовується до прав, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року.
21. Порядок набуття (реєстрації) права власності на нерухоме майно, придбане до 2004 року, був визначений, зокрема, правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 №56.
22. Саме на виконання зазначеної норми 17.01.2003 у Бюро технічної інвентаризації м. Донецька було зареєстроване право власності позивачів на спірну квартиру (реєстрова книга №8/37дк-290 (30).
23. За правилами, встановленими статтею 392 ЦК, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
24. Відтак, ураховуючи відмову державного реєстратора зареєструвати (визнати) право власності позивача на належну йому квартиру, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити.
25. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 209, 210, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (загальна площа 68,4 м2, житлова площа 38,9 м2).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.О. Католікян