ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1310/24 Номер провадження 22-ц/814/1390/25Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю.О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Панфілової Дар`ї Андріївни

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2024 року, ухвалене суддею Ощинською Ю. О., повний текст рішення складений - 11 грудня 2024 року

у справі за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Панфілової Дар`ї Андріївни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, -

В С Т А Н О В И В:

01.07.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Панфілова Д.А. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову, і довічно.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є особою, яка досягла пенсійного віку і станом на дату подання позовної заяви не перебуває на обліку у пенсійному фонді України. Крім того, за станом здоров`я має ряд хвороб, які унеможливлюють його подальше працевлаштування. Хоча він досяг пенсійного віку, пенсію не отримує, оскільки органи Пенсійного фонду України відмовляють у призначенні йому пенсії. ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 . У домогосподарстві ОСОБА_1 зареєстровані дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 , який, наразі, фактично у домогосподарстві не проживає у зв`язку з проходженням військової служби за мобілізацією. ОСОБА_1 постійно перебував на утриманні власного сина ОСОБА_2 . Згідно сповіщення сім`ї 09.08.2022, син ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання біля населеного пункту Уди Богодухівського району Харківської області зник безвісти, місце його перебування невідоме. З дати зникнення син ОСОБА_2 перестав надавати грошові кошти на утримання позивача, й останній залишився майже без засобів для існування. За приписами чинного законодавства ОСОБА_2 продовжує виплачуватися його військовою частиною грошове забезпечення як основне, так і додаткове, грошове забезпечення ОСОБА_2 у повному обсязі виплачується його офіційній дружині ОСОБА_3 . Незадовільний стан здоров`я позивача потребує значних фінансових витрат на лікування та підтримку належного стану здоров`я. Щомісяця позивач несе значні витрати на продукти харчування, ліки, засоби гігієни і сплату комунальних послуг. Відсутність грошової допомоги від сина позбавляє його можливості повноцінно задовольняти першочергові життєві потреби, що фактично ставить у скрутне матеріальне становище. У силу віку та стану здоров`я позивач позбавлений можливості працювати, доходів не має, у зв`язку з чим потребує допомоги з боку свого сина, який не має можливості добровільно надавати її з огляду на факт зникнення безвісти.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 31.07.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, ОСОБА_3 - дружину відповідача ОСОБА_2 (а.с. 89).

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2024 року у задоволенні позову представника ОСОБА_1 - адвоката Панфілової Дар`ї Андріївни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, як встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, який з 09.08.2022 під час виконання бойового завдання у населеному пункті Уди Богодухівського району Харківської області, зник безвісти. Відповідно до Постанови КМУ від 30.11.2016 №884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх. Така виплата грошового забезпечення здійснюється, у даному випадку, дружині ОСОБА_3 . Таким чином, такий вид доходу як грошове забезпечення, яке виплачується родині безвісти зниклого військовослужбовця, переліком не передбачено. Крім цього, судом встановлено, що позивач має дох синів - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухове майно, позивач ОСОБА_1 має у власності паї, що передані у оренду СТОВ «Дружба-Нова» та ПП «Сосова» та за які проводиться орендна плата позивачу. При встановленні факту, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність вуматеріальній допомозі. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд першої інстанції не вбачає підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Панфілова Д.А., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у позовній заяві було наведено, що позивач має хвороби, досяг пенсійного віку, але ані пенсії, ані соціальних виплат не отримує. Утримання у добровільному порядку на постійні основі здійснював його син ОСОБА_2 . Після зникнення безвісти за особливих обставин відповідача позивач був позбавлений своїх основних засобів існування та потребує додаткових коштів на власне утримання. Вказані факти були підтверджені належними та допустимим доказами, які суд проаналізував поверхнево. Зазначає, що представником позивача були долучені докази, які детально підтверджують як рівень доходу позивача, так і відсутність інших джерел фінансування. Окремо звертає увагу суду, що дружина позивача є пенсіонером, не працює та має також хвороби серця, про що відповідні докази містяться у матеріалах справи. Інший син позивача перебуває на військовій службі та позивачу утримання не надає. Незадовільний стан здоров`я позивача потребує значних фінансових витрат на лікування та підтримку належного стану здоров`я. Щомісяця позивач несе значні витрати на продукти харчування, ліки, засоби гігієни і сплату комунальних послуг. Відсутність грошової допомоги від сина позбавляє його можливості повноцінно задовольняти першочергові життєві потреби, що фактично ставить у скрутне матеріальне становище. У силу віку та стану здоров`я позивач позбавлений можливості працювати, доходів не має, у зв`язку з чим потребує допомоги з боку свого сина, який не має можливості добровільно надавати її з огляду на факт зникнення безвісти. Судом першої інстанції було проігноровано факти, викладені у позовній заяві, які були підтверджені належними та допустимими доказами. Також вказує, що отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Також зазначає, що як за приписами чинного законодавства, так згідно позиції Верховного Суду у справі №212/1055/18-ц, наявність виплати орендної плати за пай один раз на рік не свідчить, що особа не потребує матеріальної допомоги. Також вказує, що для суду наявність можливості одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, може братись до уваги, тобто бути підставою для зміни розміру стягнення аліментів, однак не є абсолютною та беззастережною підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів. Зниклий безвісти за особливих обставин відповідач, незважаючи на свій статус, отримує нарахування грошового забезпечення. Цей факт підтверджується матеріалами справи, зокрема офіційними відповідями військової частини НОМЕР_1 (до особового складу якої зарахований відповідач), що грошове забезпечення відповідача виплачується його дружині. Відтак, грошове забезпечення, яке виплачується родині зниклого безвісти відповідача, є грошовим забезпеченням саме відповідача, а не окремим видом доходу родини зниклого безвісти оборонця. Відтак, висновки суду першої інстанції не відповідають приписам чинного законодавства та з грошового забезпечення відповідача можуть бути стягнуті аліменти. Окремо звертається увага на допущене процесуальне порушення, т.я. 06.12.2024 адвокат Панфілова Д.А. не була підключена до відеоконференції та під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення присутня не була.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 (а.с. 12, 94).

04.04.2022 ОСОБА_2 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу (а.с. 15).

Відповідно сповіщення сім`ї №21 від 10.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 зник безвісти 09.08.2022 у районі населеного пункту Уди Богодухівського району Харківської області (а.с. 87).

Викладене також підтверджується Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих оставин № від 02.08.2023 (а.с. 18-19).

Відповідно довідки Грабарівського старостинського округу виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області №П 21500 від 01.08.2023, позивач ОСОБА_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 , за даною адресою також зареєстровані його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 (а.с. 11).

ОСОБА_1 досяг пенсійного віку, проте листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.12.2023 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника за безвісті зниклого сина ОСОБА_2 , за результатами розгляду якого за принципом екстериторіальності винесено рішення про відмову у призначенні пенсії. Крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення №71 від 25.10.2023 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 загального страхового стажу не менше 30 років, призначеного статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне сирахування» (а.с. 60).

Відповідно відповіді начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 на службовий лист ІНФОРМАЦІЯ_3 вих. №2299/220 від 18.03.2024 стосовно солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 09.08.2022, командування військової частини НОМЕР_1 повідомило, що грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення належні солдату ОСОБА_2 нараховуються та виплачуються громадянці ОСОБА_3 (перша черга виплат), між якими укладено шлюб, відповідно черговості виплати грошового забезпечення сім`ї військовослужбовця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2013 №884 та розділом ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. ОСОБА_1 як особа, що перебуває на утриманні військовослужбовця, його батько, відноситься до третьої черги виплат (а.с. 62).

ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_2 , від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 85-86).

ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно чинного законодавства та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2022 №234, належне грошове забезпечення та додаткова винагорода солдата ОСОБА_2 , який вважається зниклим безвісти з 09.08.2022, здійснювалося на картковий рахунок дружини ОСОБА_3 за період з 09.08.2022 по 31.07.2023 (а.с. 61).

Єдиним джерелом існування і доходу позивача є дохід від надання в оренду СТОВ «ДРУЖБА-НОВА» та ПП «Сосова» земельних ділянок (а.с. 63-64, 104).

Відповідно до копії паспорта позивача, копії запису акта про народження №5 від 05.05.1992 та копії запису акта про народження №4 від 04.06.1999, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9,12).

Щодо наданих позивачем письмових доказів - пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с. 22-45), то суд прийшов до висновку, що вони не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, оскільки відібрані з порушенням норм ЦПК України.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або особами з інвалідністю); потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

При цьому законодавець вказує, що аліментні зобов`язання можуть бути лише за наявності всіх умов, відсутність хоча б однієї умови може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до Постанови КМУ від 30.11.2016 №884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Грошове забезпечення - це сукупність гарантованих державою виплат, які надаються військовослужбовцям за виконання ними військових обов`язків. Метою грошового забезпечення є забезпечення належного рівня життя військових та їхніх сімей. Основи грошового забезпечення регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також іншими нормативно-правовими актами, які враховують складність, інтенсивність і ризикованість військової діяльності.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, грошове забезпечення членам сімей безвісно відсутніх військовослужбовців виплачується за їх заявою військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц).

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на його утримання у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову, і довічно.

Згідно ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1 .

Відповідно сповіщення сім`ї №21 від 10.04.2022 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 зник безвісти 09.08.2022 у районі населеного пункту Уди Богодухівського району Харківської області (а.с. 87).

Викладене також підтверджується Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих оставин № від 02.08.2023 (а.с. 18-19).

Згідно ст. 44 ЦК України за заявою заінтересованої особи або органу опіки та піклування нотаріус вживає заходів для встановлення опіки над майном особи, зниклої безвісти за особливих обставин, до ухвалення судом рішення про визнання такої особи безвісно відсутньою. Заходи для встановлення опіки над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, вживаються нотаріусом шляхом проведення опису відповідного майна та призначення опікуна над таким майном. Нотаріус вживає заходів для встановлення опіки над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, за останнім місцем проживання відповідної особи. Якщо місце проживання фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, невідоме, нотаріус вживає заходів для встановлення опіки над майном такої особи за місцезнаходженням нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - за місцезнаходженням основної частини рухомого майна. Над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути призначено одного опікуна. Опікун над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, приймає виконання цивільних обов`язків на її користь, погашає за рахунок її майна борги, управляє цим майном в її інтересах. За заявою заінтересованої особи опікун над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, надає за рахунок цього майна утримання особам, яких вони за законом зобов`язані утримувати. Опіка над майном припиняється у разі скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, а також у разі появи особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Опіка над майном фізичної особи, яка визнана безвісно відсутньою, або особи, зниклої безвісти за особливих обставин, встановлюється, здійснюється та припиняється відповідно до цього Кодексу з урахуванням положень Закону України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано визначення, що особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством (ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

Відповідно до ч.4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 12.07.2018 №2505-VIII, члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» з моменту внесення даних про особу, зниклу безвісти за особливих обставин, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин над майном такої особи може бути встановлено опіку в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України. Опікун над майном особи, зниклої безвісти за особливих обставин, здійснює управління цим майном, а також забезпечує виконання зобов`язань такої особи за рахунок цього майна. Опіка над майном особи, зниклої безвісти за особливих обставин, встановлюється, здійснюється та припиняється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням положень Закону України «Про нотаріат».

Згідно ч.6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердненного Постановою КМУ від 30.11.2016 №884, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Але виплата цього грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно; військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими.

У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Згідно матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, який зник безвісти за особливих обставин, тому правове регулювання спірних правовідносинах належать до норм спеціального Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 12.07.2018 №2505-VIII, яким передбачено право членів сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Таким чином, у даній справі позов пред`явлено 01.07.2024 до відповідача ОСОБА_2 , який який зник безвісти 09.08.2022 у районі населеного пункту Уди Богодухівського району Харківської області, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих оставин №, сформованого 02.08.2023 (а.с. 18-19), тобто, позов пред`явлено до зниклої безвісти особи, яка не може здійснювати цивільні процесуальні права у справі.

Колегія суддів апеляційного суду також зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що над майном зниклого безвісти за особливих обставин ОСОБА_2 встановлювалася опіка та призначався опікун.

Також, матеріали справи не містять і доказів того, що ОСОБА_1 як заінтересована особа звертався із заявою в порядку ст. 44 ЦК України до опікуна про надання за рахунок майна зниклого безвісти за особливих обставин ОСОБА_2 , утримання особі, яких вони за законом зобов`язані утримувати.

Згідно відповіді начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 на службовий лист ІНФОРМАЦІЯ_3 вих. №2299/220 від 18.03.2024 стосовно солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 09.08.2022, командування військової частини НОМЕР_1 повідомило, що грошове забезпечення та додаткові види грошового забезпечення належні солдату ОСОБА_2 нараховуються та виплачуються громадянці ОСОБА_3 (перша черга виплат), між якими укладено шлюб, відповідно черговості виплати грошового забезпечення сім`ї військовослужбовця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2013 №884 та розділом ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. ОСОБА_1 як особа, що перебуває на утриманні військовослужбовця, його батько, відноситься до третьої черги виплат (а.с. 62).

Отже, виплата грошового забезпечення військовослужбовцю, який зник безвісти, здійснюється за рахунок Міністерства оборони України.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду вважає, що Міністерство оборони України мало би бути притягнуто (залучено) до участі у справі в якості третьої особи.

Відповідно до змісту ст.ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні позову представника ОСОБА_1 - адвоката Панфілової Д.А. до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька необхідно відмовити через неналежний суб`єктний склад учасників справи, як заявлений до неналежного відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, №4909/04, §58).

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення в цій частині нового рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Панфілової Дар`ї Андріївни - задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2024 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_1 - адвоката Панфілової Дар`ї Андріївни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 травня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов