Справа №150/186/25
Провадження по справі №2/150/118/25
УХВАЛА

30 травня 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої: судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі: Савковій С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чернівецького районного суду Вінницької області перебуває вище зазначена цивільна справа.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги щодо зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилається на те, що сума аліментів (600 гривень), які стягуються на її користь із відповідача для утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 14.03.2026, є мізерною, дитина росте і потребує значно більше витрат на харчування, одяг, взуття, лікування, придбання необхідних речей для навчання у школі. Крім того, позивачем зазначається про те, що матеріальне становище ОСОБА_2 покращилося в порівнянні з тим, яке існувало в березні 2026 року станом на момент винесення Чернівецьким районним судом Вінницької області рішення про стягнення аліментів, оскільки, у відповідача значно збільшилися доходи, так як являється військовослужбовцем та отримує високу заробітну плату. Як стверджує позивач, вище перераховані факти свідчать про значне поліпшення матеріального становища відповідача, що є підставою для зміни розміру (способу) стягнення аліментів.

Позивач з метою підтвердження поліпшення матеріального стану відповідача клопоче про витребування відомостей з органів державної податкової інспекції про розмір отримуваного ОСОБА_2 доходу в період з 01.01.2016 по даний час, подавши до суду відповідне письмове клопотання.

Представником позивача адвокатом Зубань О.О., який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 11.02.2025 (а.с. 17), скеровано до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителя ОСОБА_1 , клопотання про витребування доказів підтримує.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч.1 ст.64 ЦПК України).

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Я вбачається із відповіді Головного управління ДПС у Вінницькій області на адвокатський запит Зубань О. щодо отримання відомостей про дохід ОСОБА_2 , останньому було відмовлено в отриманні запитуваної інформації.

Статтею 16 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII визначено, що податковою інформацією є сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом (ст.21 Закону України «Про інформацію»).

З огляду на вище зазначене, з метою повного, об`єктивного та всебічного її розгляду та прийняття законного рішення, суд з власної ініціативи приходить до висновку про витребування відомостей з органів державної податкової інспекції про розмір отримуваного ОСОБА_2 доходу.

Згідно ч.2 ст.258 ЦПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

З врахуванням того, що в даному судовому засіданні справу не може бути вирішено, у зв`язку із необхідністю витребування доказів, суд в силу положень статті 240 ЦПК України приходить до висновку про відкладення розгляду справи.

На підставі наведеного вище, керуючись ст., ст.4, 12, 13, 84, 240, 260, 261, 277, 352-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволити.

Витребувати в строк до 19 червня 2025 року у Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС (ЄДРПОУ ВП: 44069150 м. Вінниця , вул. Хмельницьке шосе, 7) інформацію про доходи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1 .

Судовий розгляд справи відкласти до 10 год. 00 хвилин 20 червня 2025 року.

Провадження у справі продовжити зі стадії, на якій розгляд справи було відкладено.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до ч.8 ст.84 ЦПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 ст.18 ЦПК України).

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК