30.05.2025 Справа № 756/4825/24
Провадження № 2/756/342/25
Справа № 756/4825/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Діденка Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Павлишина О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року позивач звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка була для позивача мамою. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері позивач не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки була переконана, що прийняла спадщину фактом спільного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідач по справі ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його бабці ОСОБА_3 , та було відкрито спадкову справу. Оскільки місце проживання позивача було зареєстровано за іншою адресою, то з метою оформлення спадщини позивачу необхідно встановити факт проживання зі спадкодавцем, тоді вона буде вважатись такою, що прийняла спадщину. Факт проживання зі спадкодавцем підтверджується показами сусідів та документами, які оформлялись позивачкою для побутових благ у квартирі.

Ухвалою суду від 22.04.2024 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 07.05.2024 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 25.06.2024 року, витребувано копію спадкової справи.

Підготовче засідання 25.06.2024 року відкладено у зв`язку з неявкою позивача на 05.09.2024 року.

04.09.2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову і розгляд справи без його участі.

Підготовче засідання 05.09.2024 року відкладено на 05.11.2024 року, витребувано повторно копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3

05.11.2024 року підготовче засідання відкладено на 12.12.2024 року у зв`язку з відсутність матеріалів спадкової справи.

Підготовче засідання 12.12.2024 року відкладено на 30.01.2025 року, повторно витребувано у державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи.

09.01.2025 року до суду надійшли витребувані копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3

30.01.2025 року від відповідача ОСОБА_2 , надійшла заява про визнання позову.

Ухвалою суду від 30.01.2025 року відкладено підготовче засідання на 04.03.2025 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи Київську міську раду.

04.03.2025 року у підготовче засідання учасники справи не з`явились, засідання відкладене на 01.04.2025 року для повторного виклику учасників справи.

26.03.2025 року до суду надійшли письмові пояснення Київської міської ради, у яких просить розглядати справу без їх участі, не вбачають підстав для участі у цій справі.

Ухвалою суду від 01.04.2025 року закрите підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду на 22.05.2025 року.

В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи належним чином, відзиву не подав.

Треті особи в судове засідання не прибули, повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання.

22.05.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Із досліджених судом доказів встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про народження позивача серія НОМЕР_2 та свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , згідно з яким спадкодавець 06.04.1979 року змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до заповіту від 18.02.1993 року ОСОБА_3 заповіла на випадок смерті все своє майно ОСОБА_2 .

Згідно з копіями матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , зведеної в Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі, 18.10.2012 року ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Листом від 02.11.2012 року ОСОБА_2 повідомлено про те, що він пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому є таким, що спадщину не прийняв, і не надав доказів підстав спадкування.

Згідно з Договором № 26/7 від 26.07.2004 р., ОСОБА_3 укладала договір на встановлення вікон у квартирі.

У письмових заявах гр. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , адресованих всім, кого це стосується, стверджується, що ОСОБА_1 мешкала у квартирі АДРЕСА_2 до 2018 року тривалий час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

В силу ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У пункті 2 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 роз`яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

У пункті 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 роз`яснено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні

громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 р. у справі № 280/4/18 зазначено, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (аналогічний висновок викладено в пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17).

Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. (Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 705/3876/18).

Аналіз законодавства і наведеної судової практики свідчить, що у справах про спадкування належними відповідачами є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, і між якими існує спір про право на спадкування, а за відсутності таких - територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування.

У цій справі позивачем у порядку позовного провадження заявлені вимоги про встановлення юридичного факту для подальшого оформлення спадкових прав. Пред`явлення такої вимоги саме у позовному, а не окремому провадженні, передбачає, що між позивачем та відповідачем має існувати матеріально-правовий спір про право на спадкування, тобто відповідач не визнає або оспорює право позивача на спадкування.

Водночас, як слідує із досліджених судом доказів, відповідач не прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , про що йому було повідомлено ще в 2012 році, і доказів того, що він звертався до суду із заявою про поновлення строку для прийняття спадщини, суду не надано.

Враховуючи, що відповідач не прийняв спадщину, належним відповідачем у цій справі є орган місцевого самоврядування, якому належить право на визнання спадщини відумерлою у разі відсутності осіб, які прийняли спадщину.

Доказів того, що саме відповідач ОСОБА_2 порушує, не визнає або оспорює права позивачки на спадкування, суду не надано.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. Заяв про залучення до участі у справі органу місцевого самоврядування в якості співвідповідача або заміни неналежного відповідача, позивач суду не подавала, а суд в силу статті 51 ЦПК України позбавлений права самостійно залучати відповідача до участі у справі.

З цих міркувань, суд не приймає визнання позову неналежним відповідачем ОСОБА_2 , оскільки таке визнання не ґрунтується на вимогах закону.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 51, 81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Є.В. Діденко