Справа № 496/816/25
Провадження № 2/496/1670/25
20 травня 2025 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Шаньшиної М.В.,
секретаря судового засідання Ткаченко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права спільної часткової власності шляхом виділу частки в натурі,
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив суд виділити в натурі із спільного майна 1/5 частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_1 на житлову площу розміром 22,8 кв.м., з господарськими спорудами: літня кухня, навіс, вбиральня, душ, огорожа, в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Свій позов, позивач мотивував тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/5 частка житлового будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (перейменована з назви ОСОБА_6 за рішенням Усатівської сільської ради №2609-УІІІ від 06.03.2025 року). Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому складається загальної площі розміром 93,9 кв.м., житлової площі 52,2 кв.м., 2-х літніх кухонь, сараю, котельні, навісу, вбиральні, душу, огорожі та мостіння. 1/5 частина означеного житлового будинку, яка належить позивачу, складається з загальної площі розміром 22,8 кв.м, з них: коридору площе 7,5 кв.м., житлової кімнати площею 15,3 кв.м.. Окрім цього, є господарськи споруди: літня кухня, навіс, вбиральня, душ, огородження та мостіння. Житлова площа, яка належить позивачу на праві спільної часткової власності. Має самостійне самообслуговування та окремий вихід, а тому є технічна можливість виділу в натурі його частки об`єкту нерухомого майна. Решту житлової площі вищезазначеного житлового будинку займає сім`я відповідача ОСОБА_2 , з яким позивачу складно домовитись щодо утримання житлового будинку та при домової території, що спонукало позивача звернутись до суду з позовом про виділ в натурі частки із спільного часткового майна.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, відзив на позов не подав, тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 280 ЦПК України.
Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за №2-3059 від 21.12.2015 року державним нотаріусом Грабовенко Ворсуляк Д.М., ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_7 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами під АДРЕСА_2 та складається в цілому з одного житлового будинку зазначеного на плані «А», загальною площею 93,90 кв.м., житловою площею 52,50 кв.м. та господарських будівель і споруд літери: «Б» - літньої кухні, «В» - сараю, «Г» - котельні, «Д» - літньої кухні, №1 огорожі, розташованих на земельній ділянці, що належить Усатівській сільській раді Біляївського району Одеської області (а.с.10). Вказане також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №50354443 від 21.12.2015 року (а.с.12).
Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна та проекту доданого до нього, від 02.01.2025 року за вих, №1/01, виготовленого суб`єктом господарювання ОСОБА_8 встановлено, що за технічними показниками 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами має окремий вихід і може бути відокремленою і виділеною в натурі. Склад новоутвореного об`єкту та його адреса: ОСОБА_1 житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, в цілому - АДРЕСА_1 у складі: житловий будинок літ. «А», а саме приміщення: 1-1 коридор, площею 7,5 кв.м., 1-2 житлове, площею 15,3 кв.м., загальною площею 22,8 кв.м., житловою площею 15,3 кв.м., літня кухня ла. «Д», навіс лі. «Е», вбиральня літ. «Ж» душ літ. «З», огородження №1-5, мостіння І (а.с.17-18).
Відповідно до копії рішення Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області «Про перейменування вулиць та провулків на території Усатівської територіальної громади Одеського району Одеської області» від 06.03.2024 року №2609-УІІІ, встановлено, що АДРЕСА_3 було перейменовано на вулицю Усатівську (а.с. 19).
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі №1-6101 від 29.11.2006 року державним нотаріусом Кифоренко Р.Б., встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її чоловік ОСОБА_2 , та спадкове майно складається з житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 розташованих на земельній ділянці площею 0,06 гектарів, що належить Усатівській сільській раді Біляївського району Одеської області (а.с. 20).
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою-третьою ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з частиною першою ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.
Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.
Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні ст. 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна.
Аналіз змісту статей 356, 367, 364 ЦК України свідчить, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Так, при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, розподіляється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Натомість при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №336/1136/19, провадження №61-4521св21, які суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.
Відповідно до роз`яснень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4жовтня 1991року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки виділ належної позивачу частки із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим, належна його частина будинковолодіння є відокремленою, має свій вхід тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач є інвалідом 2-ої, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №566777, тому він звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.
Відповідно до пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 280- 282, 353, 354 ЦПК України, ст.364, 367-368, 372 ЦК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права спільної часткової власності шляхом виділу частки в натурі задовольнити.
Виділити в натурі із спільного майна 1/5 частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .
Визнати право власності за ОСОБА_1 на житлову площу розміром 22,8 кв.м., з господарськими спорудами: літня кухня, навіс, вбиральня, душ, огорожа, в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави суму судового збору у розмірі 4286,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.В. Шаньшина