КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 755/8828/23

номер провадження №22-ц/824/6237/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року /суддя Катющенко В.П./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент», звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги за договорами №РО-18/К-158 від 03.12.2012 та №РОП/215 від 20.02.2012 у розмірі 50 216,05 грн, включаючи основний борг, пеню, інфляційні втрати та 3% річних, а також судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 35 524,14 грн, включаючи: по договору №РО-18/К-158 за період з 01.10.2021 по 30.04.2023 - 29 278,80 грн (основний борг), 178,80 грн (пеня), 128,23 грн (інфляційні втрати), 28,38 грн (3% річних); по договору №РОП/215 за період з 01.05.2022 по 30.04.2023 - 4 107,63 грн (основний борг); судовий збір - 1 802,30 грн./а.с. 83-85/

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом не повно з`ясовані обставини справи, зокрема: відсутність доказів фактичного надання послуг позивачем, зокрема консьєрж-сервісу, та неналежне виконання обов`язків (непрацююча система домофону); ненадання позивачем повідомлень про зміну тарифів та рахунків для оплати, що є підставою для відсутності обов`язку оплати; неврахування судом здійснених відповідачем оплат на суму 22 214,69 грн за період 2022-2023 років; порушення правил об`єднання позовних вимог, оскільки вимоги за двома різними договорами не пов`язані підставами виникнення; неправильне застосування норм матеріального права щодо нарахування пені за період карантину (ЗУ №530-IX від 17.03.2020).

Позивач, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент», про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню з таких підставах.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та машиномісця № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Між сторонами укладено договори №РО-18/К-158 від 03.12.2012 (консьєрж-сервіс) та №РОП/215 від 20.02.2012 (обслуговування машиномісця). Позивач є управителем будинку на підставі договору з ОСББ «Раїси Окіпної, 18» з 26.08.2010.

Згідно з довідками позивача, станом на 29.05.2023 заборгованість відповідача становить: по договору №РО-18/К-158 - 29 278,80 грн (основний борг), 10 358,23 грн (пеня), 4 405 грн (інфляційні втрати), 677,43 грн (3% річних); по договору №РОП/215 - 4 107,63 грн (основний борг, включаючи 857,63 грн витрат на електроенергію), 834,53 грн (пеня), 257,81 грн (інфляційні втрати), 57,64 грн (3% річних), 238,95 грн (штраф).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст.ст. 509, 525, 526, 611, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 5, 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також ст.ст. 76-81, 89, 141 Цивільного процесуального кодексу України. Суд дійшов висновку, що позивач довів факт надання послуг та виникнення заборгованості через невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати, вірно врахував заборону нарахування пені, інфляційних втрат і 3% річних за період воєнного стану, посилаючись на Постанову КМУ №206 від 05.03.2022 (зі змінами від 29.12.2023, Постанова №1405).

Однак, щодо нарахування пені в розмірі 178,80 грн за договором №РО-18/К-158, суд першої інстанції не врахував положення Закону України №530-IX від 17.03.2020, яким заборонено нарахування пені за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Оскільки карантин діяв у період, за який нарахована пеня, це нарахування є необґрунтованим, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

Стосовно доводів апелянта про здійснені оплати на суму 22 214,69 грн за період 2022-2023 років, колегія суддів зазначає, що з наданих відповідачем квитанцій неможливо встановити, за яким саме договором (№РО-18/К-158 чи №РОП/215) і за які послуги здійснювались платежі. Взаєморозрахунки між сторонами не проводились, а відповідач не звертався до позивача з вимогою про зарахування цих оплат. У матеріалах наявні лише дві заяви щодо неналежної роботи домофону /а.с. 65-66/. За таких обставин неможливо встановити, чому зарахування здійснених оплат не відбулось у повному обсязі. Водночас відповідач не позбавлений права звернутися до позивача з вимогою про перерахунок заборгованості з урахуванням здійснених оплат.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо ненадання послуг, відсутності повідомлень про зміну тарифів та порушення правил об`єднання позовних вимог, не знайшли підтвердження в матеріалах справи. Позивач надав достатні докази надання послуг, а договори №РО-18/К-158 та №РОП/215 пов`язані спільною підставою - управлінням будинком та наданням послуг за однією адресою, що відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно застосував норми ст.ст. 509, 525, 526, 611, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 5, 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 76-81, 141 ЦПК України, врахувавши заборону нарахування пені за період воєнного стану відповідно до Постанови КМУ №206 від 05.03.2022 (зі змінами від 29.12.2023, Постанова №1405).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставою для часткового скасування рішення є порушення норм матеріального права, зокрема щодо нарахування пені за період карантину. В іншій частині рішення суду є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта, оскільки у вимогах апеляційної скарги фактично відмовлено.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року скасувати в частині стягнення пені в розмірі 178,80 грн за договором №РО-18/К-158. В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: