Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1398/25
Провадження №: 2/332/1444/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Сапунцова В.Д.
при секретарі: представника позивача: відповідача: Горбань Є.Г. адвоката Полуніної К.А. (в режимі відеоконференції) Кириченка Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

21.03.2025 адвокат Полуніна К.А., яка діє в інтересах Позивачки ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього аліментів на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 460 фунтів стерлінгів щомісячно, що становить відповідно до офіційного курсу гривні станом на момент подання позову (53,4 грн (вартість одного фунта) * 460) = 24 564 гривень щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення дітьми повноліття та додаткових витрат на утримання дітей, а саме на утримання сина ОСОБА_4 : 1756,25 фунта стерлінгів одноразово після вступу в законну силу рішенні суду, що становить, (53,4 грн (вартість одного фунта) * 1756,25) = 93 783,75 гривні. Також просила стягнути з відповідача всі судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на наступні обставини.

Позивачка та Відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 07.08.2009. Від цього шлюбу мають двох спільних дітей сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2024, зміненим постановою Запорізького апеляційного суду від 10.07.2024 шлюб між Позивачкою та Відповідачем було розірвано.

З кінця лютого 2022 року діти проживають разом із Позивачкою за межами України Причиною вимушеного виїзду були активні бойові дії на території міста Запоріжжя. Даний виїзд був узгоджений з Відповідачем з метою збереження життя і здоров`я дітей.

На даний час діти проживають у Великобританії в місті Лондон, де виключно Позивачкою були створені всі належні умови для проживання, розвитку, виховання та збереження життя дітей.

З моменту виїзду за межі України Позивачка спочатку отримувала нестабільно допомогу від колишнього чоловіка на утримання дітей, однак ця допомога носила дуже мінливий характер (раз на пів року) і зводилась до фактичного випрошування, а останній рік Відповідач взагалі перестав висилати кошти, оскільки стверджував, що діти не хочуть із ним спілкуватись або придумував інші причини, і весь цей період не брав жодної моральної участі у вихованні дітей. Вчиняв маніпулятивні дії щодо дітей, зокрема купив та вислав для сина ігровий комп`ютер, знаючи що в останнього є залежність від комп`ютерних ігор і що це призведе до сварок, однак даний комп`ютер заздалегідь був зламаним, і про це Відповідач знав, але всю провину за неробочий комп`ютер поклав на позивачку, мовляв, що саме Відповідачка зобов?язана його ремонтувати і цим самим пробував маніпулювати почуттями сина до Позивачки. При цьому Позивачка сама забезпечила сина для навчання, а не жорстоких ігор, хорошим ноутбуком.

Крім того, Відповідач жодним чином не брав участі в загальному оздоровленні дітей та їх моральному розвитку на канікулах або іншому дозвіллі. Жодного разу не вислав кошти на поїздку до моря, не приймав участі в оплаті літніх таборів сина. Також жодного разу не приймав участі щодо придбання харчування та одягу для дітей. Тобто, Відповідач діючи з метою задоволення власних амбіцій шкодить здоров?ю дітей, тільки з однією метою помститись Позивачці за те, що вона перебуває у місті Лондон.

Також з моменту прибуття до Лондона, Позивачка організувала додатково репетитора з англійської мови для навчання дітей. І на це витрачається 80 фунтів стерлінгів щомісячно, оскільки навчання проводяться онлайн з українським вчителем з англійської мови. Це є необхідним, оскільки рівень англійської у дітей не дозволяє достатньо розуміти програму навчання в школі, програму тренувань тощо, але завдяки додатковому навчанню з репетитором, син ОСОБА_5 зумів стати найкращим гравцем з футболу у клубі та значно покращив процес навчання в школі, що сприяло йому легшому інтегруванні у Великобританії, а донька, Уляна набагато краще спілкується англійською і більше має комунікацій з однолітками.

Позивачка якомога краще намагається забезпечити дочці та сину доступ до навчання. здобуття ними знань та необхідної розвиваючої інформації відповідно до віку та потреб дітей.

Також до витрат, які несе Позивачка відносяться купівля різного роду подарунків для дітей аби заохотити їх та мотивувати на подальші досягнення та покращити моральний стан у зв`язку із переїздом.

Вже понад рік Відповідач не цікавиться добробутом дітей і фактично не бере жодної участі у вихованні дітей ні морально, ні фінансово, і це змусило Позивачку звернутись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей.

У позовній заяві представник Позивачки здійснила приблизний мінімальний розрахунок аліментів на утримання двох дітей, що дорівнює 920 фунтів стерлінгів на місяць, а також розрахунок додаткових витрат на дітей, а саме сина ОСОБА_5 у розмірі 2164 фунтів стерлінгів (з вересня по грудень 2024 року), які обумовленні здібностями сина до гри у футбол, тренуваннями у футбольній команді та навчанням у приватній школі та дочки ОСОБА_6 , які обумовленні здібностями доньки до занять гімнастикою, занять у танцювальному кружку, гри на фортепіано та науковому кружку у розмірі 110 фунтів стерлінгів щомісячно.

Ухвалою суду від 31.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого частково визнав позовні вимоги Позивачки, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, але просив врахувати, що його дохід на сьогодні становить 19 000 грн на місяць. При цьому просив врахувати, що він також ніс витрати на утримання дітей протягом часу, коли останні виїхали разом із Позивачкою за межі України. Зазначив, що він намагається брати участь у житті дітей як батько, але Позивачка перешкоджає йому у спілкуванні із дітьми. В іншій частині позовних вимог просив відмовити повністю у зв`язку із недоведеністю Позивачкою понесених витрат на утримання дітей. Також просив відмовити у відшкодування Позивачці витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн через відсутність підтверджуючих документів на такі витрати.

Крім того, Відповідач 14.04.2025 через систему «Електронний суд» подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 половини витрат на утримання дітей, визначення порядку спілкування з дітьми, зобов`язання провести оцінку психологічного стану сина, забезпечити медичне обстеження та, за потреби, лікування, а у разі неспроможності належно піклуватися про сина, передати його йому під опіку з метою організації необхідного лікування та догляду, зменшення розміру аліментів та стягнення судових витрат.

На вказану зустрічну позовну заяву представником ОСОБА_1 адвокатом Полуніною К.А. 23.04.2025 через систему «Електронний суд» були подані заперечення.

Також 23.04.2025 представником ОСОБА_1 адвокатом Полуніною К.А. через систему «Електронний суд» були подані додаткові пояснення у справі.

У судовому засіданні 23.04.2025 за клопотанням Відповідача ОСОБА_2 було оголошено перерву до 12.05.2025 у зв`язку із необхідністю уточнення позовних вимог за зустрічною позовною заявою.

Питання щодо прийняття до спільного розгляду зустрічного позову із первісним позовом судом не вирішувалось.

У судовому засіданні 12.05.2025 ОСОБА_2 заявив клопотання про залишення його зустрічного позову без розгляду, яке судом було задоволено.

Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи та вислухавши пояснення представниці Позивачки та Відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 13.02.2013 серії НОМЕР_3 від 13.02.2013 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та до свідоцтва про народження від 03.01.2019 серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батьками є: мати - ОСОБА_1 (Позивачка) та батько ОСОБА_2 (Відповідач) (а.с. 12-13).

На даний час, внаслідок бойових дій на території України, малолітні діти проживають разом із Позивачкою за межами України, а саме у Великобританії у місті Лондоні та вказана обставина не заперечується Відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до статті 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до наданих пояснень Відповідача, останній отримує дохід від надання IT- послуг Південно-східному міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги, розмір такого доходу у середньому складає 20 000 грн на місяць. Інших джерел доходу не має. На даний час проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою, яка займається підприємницькою діяльністю. Приблизний розмір спільного бюджету із цивільною дружиною складає 40 000 грн на місяць.

Згідно з наданими Відповідачем та отриманими на запит суду відомостями із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (відповідь за запит в електронному вигляді) Відповідач отримав дохід від Південно-східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги за листопад 2024 року у сумі 23 020, 36 грн, за грудень 2024 року у сумі 41 756, 48 грн, за січень 2025 року у сумі 9 726,67 грн, за лютий 2025 року у сумі 26 022,20 грн (а.с., 97, 119-120). Таким чином, із наданих відомостей вбачається, що доходи Відповідача за відповідні місяці не є однаковими, а мають певну різницю.

Відповідно до наданої Позивачкою інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно Відповідачу на підставі договору дарування від 21.11.2014 року належить квартира загальною площею 58,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та на підставі договору-купівлі продажу від 21.12.2011 Відповідачу належить нежитлове приміщення підвалу літ. А-2 загальною площею 155,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 . (а.с. 38-39).

Крім того, Відповідач у судовому засіданні повідомив, що має у своєму користуванні автомобіль позашляховик Mitsubishi Pajero sport 2004 року випуску, на утримання якого витрачає приблизно 4000 5000 грн щомісяця.

Статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з частинами 1-3 зазначеної статті СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення.

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Неможливість визначення аліментів у частці від заробітку (доходу) може виникнути, наприклад у випадках, коли платник аліментів постійно проживає на території іноземної держави та відомості про його доходи отримати неможливо. Ускладненим та водночас таким, що порушує інтереси дитини, є стягнення аліментів у випадках, коли платник аліментів приховує свої доходи з метою ухилення від їх сплати.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років визначений у сумі 2563 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років у сумі 3196 гривень.

Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абзацом 2 частини 2 статті 182 СК України.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд критично оцінює надані представницею Позивачки пояснення, про те що Відповідач має інші доходи від підприємницької діяльності, зокрема від здачі належної Відповідачу нерухомості в оренду, оскільки вказана обставина заперечується Відповідачем, а будь-яких доказів про отримання Відповідачем таких доходів суду не надано.

Також суду не надано доказів про отримання Відповідачем інших доходів та про наявність у Відповідача іншого рухомого та нерухомого майна, та відповідно витрат на утримання такого майна.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути із Відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 9000,00 грн, а саме по 4500,00 грн на кожну дитину щомісяця, починаючи з дати звернення до суду, а саме з 21.03.2025 з подальшою індексацією відповідно до Закону.

Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, стягуваних з Відповідача, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для нормального розвитку та утримання дітей, враховуючи часткове визнання Відповідачем позову та обопільний обов`язок обох батьків щодо утримання дітей, за обставин, викладених у позові та згідно з наданими суду доказам.

При цьому вимушене перебування дітей за кордоном внаслідок запровадження воєнного стану на території України, та відповідно, утримання дітей одним із батьків з врахуванням соціальних стандартів та життєвого рівня такої іноземної держави, на переконання суду не може прямо впливати на визначені законодавством України зобов`язання платника аліментів, який проживає та отримує дохід на території України.

Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна зі сторін має право звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст. 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними й так і позитивними фактами. Таким чином, витрати, на здобуття освіти й навчання дитини є додатковими витратами, які направленні на розвиток дитини та її здібностей, здобуття освіти тощо.

Разом з тим, відповідно до змісту позовної заяви та наданих представницею Позивачки пояснень, додаткові витрати на утримання обумовленні здібностями сина до гри у футбол, тренуваннями у футбольній команді та навчанням у приватній школі. При цьому, в якості доказів наявності таких витрат до позовної заяви надані скріншоти виставлених рахунків та здійснених грошових переказів у іноземній валюті (фунтах стерлінгах) англійською мовою без належного перекладу на українську мову, з яких суду об`єктивно неможливо встановити цільове призначення таких платежів та отримувача таких платежів (а.с. 22 -29). Крім того, в ході розгляду справи Позивачкою не надано будь-якого доказу про наявність відповідних угод (договорів, контрактів) з перекладом на українську мову на підставі яких син Позивачки та Відповідача тренується та навчається у відповідних закладах іноземної держави із зазначенням вартості таких тренувань та навчання, визначення строку дії таких угод (договорів, контрактів), періодичності внесення сплат, тощо.

Судом не ставиться під сумнів те, що діти Позивачки та Відповідача, через безпекову ситуацію на території України внаслідок бойових дій об`єктивно мають кращі умови для навчання та розвитку на території Великобританії, що вимагає відповідних витрат згідно із рівнем соціальних стандартів цієї держави.

При цьому судом також враховується, що розмір таких витрат повен бути співмірним з вартістю аналогічних витрат, що можуть здійснюватися на території України, і може залежить від відповідного ціноутворення згідно з життєвим рівнем України, а не будь-якої іноземної держави.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99,

Враховуючи вищезазначені обставини недоведеності належними та допустимими доказами наявності додаткових витрат на утримання дитини, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн суд враховує наступне.

Згідно до ч. ч. 2-6 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представниця Позивачки зробила заяву щодо понесених ним витрат на правову допомогу.

Відповідач у відзиві на позовну заперечував проти стягнення з нього зазначених витрат.

Для вирішення питання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу позивачу необхідно протягом п`яти днів після отримання копії рішення подати суду докази їх понесення, про які йдеться у наведених вище статтях ЦПК України.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з Відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору, в розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст.5,7,8,12,206,265,274-279,430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Полуніної Катерини Анатоліївни, яка діє в інтересах Позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання дітей:

-сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до Закону і до досягнення повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 21.03.2025.

-доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до Закону і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 21.03.2025.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код ЕДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету:22030106), в сумі 1211 (однієї тисячі двохсот одинадцяти) 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Повний текст судового рішення складено та проголошено 30.05.2025.

Суддя В.Д. Сапунцов.