Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8290/24 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 83 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/8290/24 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», за участю третьої особи: Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про зняття арешту з майна боржника

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ,

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2024 року, яке ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі ПАТ «Укргазбанк» або банк). Просила зняти арешт із усього нерухомого майна ОСОБА_3 , що накладений згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 14 жовтня 2014 року.

Позов обґрунтований тим, що вона є дружиною військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби ОСОБА_3 . Для прийняття спадщини звернулася до приватного нотаріуса у інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , де дізналася про те, що на майно ОСОБА_3 накладений арешт державним виконавцем, чим унеможливлюється оформлення їх спільною з загиблим неповнолітньою донькою спадщини після смерті батька. Так, на виконанні Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області перебувало виконавче провадження відносно ОСОБА_2 про стягнення боргу на користь ПАТ «Укргазбанк» в сумі 7 936,03 грн. Державним виконавцем 03 квітня 2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер запису обтяження №9287571 в Державному реєстрі нерухомого майна). Державним виконавцем 27 серпня 2015 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу виконавчої служби. Закінчення виконавчого провадження у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу виконавчої служби не передбачає зняття арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення. Відповідно до довідки начальника відділення АТ КБ «Укргазбанк» від 04 жовтня 2021 року ОСОБА_3 повністю виконав зобов`язання за кредитним договором та претензій до ОСОБА_3 щодо виконання умов кредитного договору немає. Вважає, що наявні всі підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_3 , а про будь-які позички або кредити та накладення арешту на майно ОСОБА_3 їй відомо не було до того часу, поки вона не звернулася до нотаріуса. Також їй невідомо про місцезнаходження нерухомого майна, на яке накладений арешт державним виконавцем.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 перешкоджає реалізувати право на спадкування, оскільки у разі накладення арешту на майно заборонено вчиняти будь-які нотаріальні дії. Зважаючи на те, що арешт накладений у рамках виконавчого провадження у ході виконання рішення суду в інтересах ПАТ «Укргазбанк», відповідачем має бути особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, тобто стягувач за виконавчим провадження. Зняття арешту з майна можливе лише після винесення судового рішення та набрання ним законної сили. Згідно з довідкою начальника відділення АТ КБ «Укргазбанк» від 04 жовтня 2021 року ОСОБА_3 повністю виконав зобов`язання за кредитним договором від 13 вересня 2018 року №2018/ОВР/042-001546. Претензій до ОСОБА_3 у АБ «Укргазбанк» щодо виконання умов кредитного договору відсутні, а тому наявні всі підставі для зняття арешту з його майна. Вона ( ОСОБА_1 ) в інтересах спільної з ОСОБА_3 неповнолітньої доньки звернулася до начальника Бердичівського відділу ДВС із заявою про скасування постанови державного виконавця про накладення арешту на майно ОСОБА_3 та надання копій постанов про накладення арешту на майно та постанов про закінчення виконавчого провадження, але їй ( ОСОБА_1 ) надана лише письмова відповідь про підстави накладення арешту та закінчення виконавчого провадження. Наразі порушено право неповнолітньої ОСОБА_2 на прийняття спадщини після смерті її батька та користування належним їй майном.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Украгазбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Посилається на те, що позивач ніколи не зверталася до банку з питань, пов`язаних зі звільненням майна спадкодавця з-під арешту. В ПАТ «Укргазбанк» відсутня вина, як обов`язкова ознака для цивільної відповідальності згідно з нормами ЦК України. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У той же час, позивач/апелянт приховала від суду інформацію про те, що між цими ж сторонами та з цього ж приводу Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області розглядалася справа №274/4854/23 за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту майна. В обґрунтування вимог позивачем вказувалися ті самі обставини, які є предметом дослідження у справі, що перебувала на розгляді Богунського районного суду м.Житомира. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 січня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову в справі №274/4854/23. Вказане рішення набрало законної сили. При вирішенні питання про зняття арешту з майна саме позивач, як спадкоємець, має довести обставини, які свідчать про порушення власного інтересу у зв`язку з неможливістю оформити спадкові права на відповідний об`єкт нерухомого майна (об`єкти), що входить до складу спадщини. У цій справі позивач звернулася з позовом до неналежного відповідача, не наділеного правом зняти арешт із усього нерухомого майна ОСОБА_3 , як того вимагає позивач у своїй позовній заяві. Зі сторони ПАТ «Укргазбанк» права ОСОБА_1 та її неповнолітньої дочки - ОСОБА_2 , в інтересах якої вона діє, в розумінні норм ст.ст.15,16,20 ЦК України не порушені.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не подали, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, просять її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Судова повістка, що надсилалася апеляційним судом ОСОБА_1 на адресу, яка зазначена у її скарзі, повернута Укрпоштою з відміткою у поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.108-109). За положеннями частини восьмої ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування. Окрім того, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами та зловживання процесуальними правами не допускається. Судова повістка третій особі Бердичівському відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) доставлена до його електронного кабінету (а.с.105). Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи та суд має запобігати зловживанню процесуальними правами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 26 квітня 2014 року був зареєстрований шлюб (а.с.11). Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_2 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув (помер) (а.с.13-14).

ОСОБА_1 , діючи в інтересах доньки ОСОБА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Звягельського районного нотаріального округу Житомирської області Борисюк Л.М. із заявою про прийняття спадщини. Відповідним нотаріусом заведено спадкову справу №19/2023.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідує, що 14 жовтня 2014 року зареєстроване обтяження з арештом нерухомого майна ОСОБА_3 на підставі постанови №45064980 про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на нерухоме майно боржника, виданої відділом державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області (а.с.18). Особою, в інтересах якої встановлене обтяження, є ПАТ «Укргазбанк».

Матеріали справи не містять відомостей про реєстрацію за спадкодавцем права власності на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до довідки, виданої АБ «Укргазбанк» 04 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 станом на 04 жовтня 2021 року повністю виконав зобов`язання за кредитним договором від 13 вересня 2018 року №2018/ОВР/042-001546 та у відповідача претензії до ОСОБА_3 щодо виконання умов договору від 13 вересня 2018 року відсутні (а.с.19).

Із повідомлення Бердичівського відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 04 липня 2023 року прослідковується, що у відділі ДВС у Бердичівському районі Житомирської області на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження відносно ОСОБА_3 про стягнення боргу в сумі 7 936,03 грн на користь АБ «Укргазбанк» та боргу в сумі 15 559,89 грн у судового збору в сумі 243,60 грн на користь ПАТ «ПриватБанк» (а.с.15). Державним виконавцем 14 жовтня 2014 року при примусовому виконанні виконавчого документа ЄДРВП 45064980 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, номер запису обтяження №7330851 в Державному реєстрі нерухомого майна. В подальшому, 26 листопада 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №45064980 згідно з п.10 частини першої ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку із направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби) м.Києва, так як боржник був працевлаштований до ТзОВ ФОЗЗІ ФУД, Київська обл., м.Вишневе, вул. Промислова,5. Станом на 03 липня 2023 року виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_3 на повторне виконання до відділу не пред`являлися.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що малолітня ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка спадщину після смерті батька прийняла.

Звертаючись до суду з позовом в інтересах доньки, ОСОБА_1 посилається на те, що арештом на майно ОСОБА_3 порушені права малолітньої доньки ОСОБА_2 щодо реалізації права на спадкування через наявні обтяження, застосовані відносно нерухомого майна ОСОБА_3 , як боржника за виконавчим провадженням.

Згідно з частиною першою ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша ст.328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої та другої ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України (ст.ст.1218,1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга ст.1220 ЦК України).

Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом частин четвертої та п`ятої ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою ст.1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За положеннями частини першої ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за вдачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя ст.1296 ЦК України).

Аналіз вказаних вище положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.10 частини першої ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на час винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на час винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження).

Чинною частиною першою ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року в справі №905/386/18 виснувано, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

За таких обставин, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року в справі №554/5912/19-ц, від 08 грудня 2022 року в справі №331/1383/20.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24 травня 2021 року в справі №712/12136/18.

Враховуючи викладене, порушене право спадкоємця може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, а у цій справі заявлена лише вимога про зняття арешту з усього нерухомого майна.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2023 року в справі №463/2924/22, від 03 травня 2023 року в справі №463/3251/22 від 04 жовтня 2023 року в справі №337/2402/22 та від 06 травня 2024 року в справі №725/3352/23.

Окрім того, звертаючись до суду з вимогою про зняття арешту з усього нерухомого майна, не надані відомості про самі об`єкти нерухомого майна, обтяження яких унеможливлює видачу спадкоємцю свідоцтв(а) про право на спадщину, тобто, які об`єкти нерухомого майна увійшли до складу спадщини, що відкрилася після смерті (загибелі) ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що при вирішенні питання про зняття арешту з усього нерухомого майна саме спадкоємець має довести обставини, які свідчать про порушення власного інтересу у зв`язку з неможливістю оформити спадкові права на конкретно означені об`єкти, що увійшли до складу спадщини.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку у відповідності до положень ст.89 ЦПК України, а також до незгоди з висновками суду першої інстанції.

Посилання банком у відзиві на апеляційну скаргу на рішення від 18 січня 2024 року, яке ухвалене Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області у справі №274/4854/23 за позовом до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту майна, безпідставні, враховуючи, що сторони у справах є різними та у задоволені позову в справі №274/4854/23 відмовлено з процесуальних ознак, оскільки він був заявлений до неналежного відповідача, а у задоволенні позову в цій справі відмовлено по суті.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. Відповідно до положень ст.375 ЦПК України рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча Судді: