"29" травня 2025 р.
Єдиний унікальний номер судової справи: 150/293/25
Номер провадження: 2/150/152/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

за участі секретаря Дудки А.Ю.,

представника позивача адвоката Петренко О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петренко Олеся Миколаївна до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петренко Олеся Миколаївна до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права на частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після смерті матері позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, під час оформлення відповідних довідок стало відомо про те, що покійна за життя набула право на земельну частку (пай), однак не завершила оформлення правовстановлюючих документів. За таких обставин оформити право на земельну частку (пай) № 1693 розміром 2,5255 га, в порядку спадкування за законом не видається за можливе.

В підготовчому засіданні представник позивача адвокат Петренко О.М. позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Чернівецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області в особі селищного голови подано до суду заяву про визнання позовних вимог та відсутність заперечень щодо позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд може ухвалити рішення в підготовчому засіданні у разі визнання позову відповідачем.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , яка проживала в с. Лужок Могилів-Подільського району Вінницької області.

Згідно відповіді Управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 0-2-0.315-1424/14-22 від 06.10.2022 ОСОБА_2 зазначену у списку до технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП «Нива» за номером 1617.

Згідно розпорядження № 17 від 25.01.2005, пунктом 4 затверджено список громадян, яким будуть передані у власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та видані державні сертифікати на право власності на землю згідно з додатком.

У архівній виписці № 106 від 16.05.2024 в додатку 3 до розпорядження № 17 покійна ОСОБА_2 зазначена під номером 1693, площа виділеної земельної частки (паю) зазначена як 2,5255 га.

Згідно довідки Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 07.09.2022 № 748, ОСОБА_2 внесена до списку громадян Березівської сільської ради, яким видаються державні сертифікати на право власності на землю, № ділянки 1693, площа 2,5255 га.

Втім, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 була глибоко релігійною людиною, вона відмовилась від отримання паспорта та ідентифікаційного коду, що зумовило неможливість видачі державного акту на землю.

На даний час вказана земельна ділянка, яка була виділена для ОСОБА_2 , була передана в оренду як не витребувана, згідно розпорядження Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 856 від 22.03.2022. У додатку до вказаного розпорядження під порядковим номером 63 зазначена ділянка № 1693, тобто земельна ділянка виділена ОСОБА_2 .

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73 року ; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Кожна людина має право володіти майном як особисто так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

При вирішенні даного цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права в порядку спадкування підлягають задоволенню, оскільки позивач, як спадкоємець майна, що є предметом спору в даній цивільній справі за законом має право на спадкове майно в порядку спадкування після смерті матері та враховуючи те, що іншим чином ОСОБА_1 не має можливості оформити свої спадкові права, задоволення позову не порушуватиме права та інтереси третіх осіб у тому числі держави, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Нива», яка розташована на території Чернівецької територіальної громади (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці - Березівська сільська рада) Могилів-Подільського району (колишня назва адміністративно-територіальної одиниці Чернівецький район) Вінницької області, за № 1693 розміром 2,5255 га, в порядку спадкування за законом, право на яку мала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Вінницького апеляційного суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН