Справа № 139/337/25
Провадження № 2/139/190/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Ліщини Т.П.,

з участю секретаря судових засідань Погорної В.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації нерухомого майна,

УСТАНОВИВ:

28.04.2025 представник позивача - адвокат Солоненко Б.М. звернувся до суду з цим позовом та доданими до нього матеріалами в інтересах ОСОБА_1 . Підставою позову є захист позивачем своїх прав як спадкоємця за заповітом шляхом визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації нерухомого майна. Предметом позову є неможливість отримання в позасудовому порядку свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З цих підстав приватний нотаріус Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Доля Т.І. відмовила спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що надала письмове роз`яснення № 85/01-16 від 17.04.2025 (а. с. 45).

Ухвалою від 30.04.2025 (а. с. 52 - 53) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вказаною ухвалою, за клопотанням представника позивача, витребувано в приватного і державного нотаріуса спадкові справи ОСОБА_2 та Марущака І.Д., які надійшли до суду 05 та 06 травня 2025 року відповідно (а. с. 57, 62).

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися; 27.05.2025 до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач копію ухвали від 30.04.2025 та доданих до неї матеріалів отримав 05.05.2025 (а. с. 56), відзиву на позовну заяву не подав. 23.05.2025 до суду надійшла заява відповідача (а. с. 66), у якій він визнає позовні вимоги і просить справу розглянути без участі представника відповідача - Мурованокуриловецької селищної ради.

З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України), суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, всебічно перевіривши у відповідності до норм матеріального права обставини, на яких вони ґрунтуються, з`ясувавши на їх основі правовідносини, що виникли, проаналізувавши законодавчі акти, які їх регулюють, суд встановив наступне та дійшов до таких висновків.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03.02.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області (а. с. 20) підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Муровані Курилівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер ОСОБА_3 .

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Архівним витягом Мурованокуриловецького архівосховища від 10.06.2024 № 507 (а. с. 39) підтверджується, що рішенням 6 сесії 23 скликання Мурованокуриловецької селищної ради народних депутатів від 26.11.1999 ОСОБА_3 безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,09 га в АДРЕСА_1 .

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч. ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. ст. 1216, 1217 ЦК України).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 80879460 від 17.04.2025, спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіту не склав, тобто правом, передбаченим ст. 1233 ЦК України, особисто розпорядитися належним йому майном, не скористався (а. с. 26).

Довідкою Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області № 1065 від 26.03.2009 (а. с. 21) підтверджується, що на день смерті ОСОБА_3 з ним проживала і була зареєстрована його дружина ОСОБА_2 .

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

ОСОБА_2 від спадщини не відмовилась, оскільки протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, не заявила про таку відмову, а після закінчення цього строку подала нотаріусу заяву від 12.09.2006 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка (а. с. 64).

Враховуючи наведене і приписи ч. 1 ст. 1261 ЦК України, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 була спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Свідоцтвом про смерть № 363 від 26.04.2024, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Портімао Португальської Республіки підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в окрузі Лоуле район Куартейра Португальської Республіки померла ОСОБА_2 (а. с. 29 - 31).

Право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини (ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України).

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 склала заповіт (а. с. 32), посвідчений 08.12.2022 приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Долею Т.І., який зареєстрований в реєстрі за № 944. Даним заповітом все майно, що належало на день смерті ОСОБА_2 , де б воно не знаходилось і з чого не складалось, заповіла ОСОБА_1 . Наявність і чинність цього заповіту підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77190173 від 03.06.2024 (а. с. 60 - 61).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Матеріалами спадкової справи № 124/2024 підтверджується, що позивач спадщину прийняв, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини 03.06.2024 (а. с. 59), тобто з дотриманням визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України).

Рішенням 6 сесії 23 скликання Мурованокуриловецької селищної ради народних депутатів від 26.11.1999 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам» (а. с. 39) ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Стаття 6 Земельного кодексу України № 561 від 18.12.1990, який був чинний на час видання даного рішення селищної ради, передбачала, що громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Передача земельних ділянок у власність громадян провадилася місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передавалися у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу. Статтею 67 зазначеного Кодексу передбачала, що громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара.

На підставі наведених законодавчих норм і зазначеного рішення сесії Мурованокуриловецької селищної ради ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться в АДРЕСА_1 , яку виготовлено ФОП ОСОБА_4 (а. с. 37, 38, 40, 41).

Після виготовлення технічної документації зазначену земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер :03:002:0212 (а. с. 42).

Рішенням 54 сесія 8 скликання Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 3093 від 23.08.2024 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачу земельних ділянок громадянам у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), для ведення особистого селянського господарства» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), код КВЦПЗ (02.01), на території Мурованокуриловецької селищної ради ( АДРЕСА_1 площею 0,0900 га, кадастровий номер :03:002:0212, передану у власність ОСОБА_3 відповідно до рішення 6 сесії 23 скликання Мурованокуриловецької селищної ради народних депутатів від 26.11.1999 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам».

Керуючись приписами п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (у тексті - ЗК України) ОСОБА_1 , як спадкоємець померлої ОСОБА_2 звернувся з заявою від 18.04.2025 до Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про передачу йому у власність, як спадкоємцю, земельної ділянки площею 0,09 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:002:0212, але 24.04.2025 йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документ на дану земельну ділянку.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч. 1 ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває такого права у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Отже, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку у встановленому законодавством порядку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства, то спадкоємець має право звертатися до суду із позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації.

Таким чином, позивач довів факт смерті спадкодавиці, склад спадкового майна, своє право спадкувати за заповітом, факт прийняття ним спадщини і відсутність іншого, ніж судовий, способу захисту своїх прав спадкоємця.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 по справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) зробила наступний висновок у подібних правовідносинах: «Земельний кодекс України встановлює, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку».

Враховуючи наведене, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує його та інших осіб права чи законні інтереси, відсутність у спадкоємця іншого, ніж судовий, способу захисту своїх прав, суд вважає за необхідне визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , право на завершення приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 1212 грн. 00 коп. (а. с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем не заявлено клопотання про повернення 50 відсотків сплаченого судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову, тому суд залишає за ним сплачений судовий збір.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду не надано.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216 - 1218, 1220, 1223, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 81, 125, 126, 152 ЗК України, ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 197 - 198, 200, 211, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,09 га, кадастровий номер :03:002:0212, цільове призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом здійснення ним усіх необхідних дій, пов`язаних з приватизацією цієї земельної ділянки, в тому числі державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку та отримання на своє ім`я документів, що посвідчують право власності на дану земельну ділянку.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Мурованокуриловецька селищна ради Могилів-Подільського району Вінницької області, , місцезнаходження: Вінницька область, Могилів-Подільський район, селище Муровані Курилівці, вулиця Соборна, будинок 45.

Суддя Тарас ЛІЩИНА