ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3323/24
Провадження 2/362/438/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" травня 2025 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву представника Обухівської окружної прокуратури Ламшиної Оксани Олександрівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Керівника Обухівської окружної прокуратури Коваля Романа в інтересах держави в особі: Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельними ділянками водного фонду шляхом скасувань рішень про державну реєстрацію прав та скасувань державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі,

в с т а н о в и в:

Керівник Обухівської окружної прокуратури Коваль Р. в інтересах держави в особі: Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом, в якому просить суд усунути перешкоди у здійсненні Феодосіївською сільською радою Обухівського району Київської області права користування та розпорядження землями водного фонду, шляхом скасування рішення державного реєстратора №72087439 від 15.03.2024 року про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1919 га з кадастровим номером 1:01:016:0072. Усунути перешкоди у здійсненні Феодосіївською сільською радою Обухівського району Київської області права користування та розпорядження землями водного фонду, шляхом скасування рішення державного реєстратора №772616945 від 16.04.2024 року про державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0857 га з кадастровим номером :01:016:0076. Усунути перешкоди у здійсненні Феодосіївською сільською радою Обухівського району Київської області права користування та розпорядження землями водного фонду, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0072 у Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав та їх обтяжень, реєстрованих за ОСОБА_1 щодо неї. Усунути перешкоди у здійсненні Феодосіївською сільською радою Обухівського району Київської області права користування та розпорядження землями водного фонду, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 1:01:016:0076 у Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав та їх обтяжень, зареєстрованих за ОСОБА_1 щодо неї. Стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури судовий збір.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі (а.с. 137).

28.05.2025 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява представника Обухівської окружної прокуратури Ламшиної О.О., у якій вона просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0072, площею 0,1999 га, яка на даний час перебуває у власності ОСОБА_1 .

Заяву обґрунтовано тим, що на думку прокурора невжиття таких заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки згідно договору купівлі-продажу від 14.12.2023 № 2581 ОСОБА_1 придбала земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0024, площею 0,2500 га. Також, згідно договору купівлі-продажу від 15.12.2023 № 2588 ОСОБА_1 придбала земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0031, площею 0,2500 га. Також, згідно договору купівлі-продажу від 16.12.2023 № 2613 ОСОБА_1 придбала земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0053, площею 0,2500 га. Після чого, на підставі заяви ОСОБА_1 № 413 від 22.02.2024 належні їй земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:016:0031, площею 0,2500 га, :01:016:0053, площею 0,2500 га, :01:044:0064, площею 0,2500 га, :01:044:0017, площею 0,2500 га, :01:016:0044, площею 0,2500 га, об`єднані в одну земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0066, площею 1,25 га, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом з Державного земельного кадастру. У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 № 932 від 28.03.2024 (додана до позову) належна їй земельна ділянка з кадастровим номером :01:016:0066, площею 1,25 га, поділена на 2 земельні ділянки, зокрема, з кадастровим номером :01:016:0072, площею 0,1999 га, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом з Державного земельного кадастру (доданих до позову). Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0072, площею 0,1999 га, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 72541971 від 11.04.2024. Також, на підставі заяви ОСОБА_1 № 416 від 22.02.2024 (додана до позову) належні їй земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:016:0024, площею 0,2500 га, :01:016:0038, площею 0,2500 га, об`єднані в одну земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0069, площею 0,5 га, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом з Державного земельного кадастру (доданих до позову). У подальшому, на підставі заяви ОСОБА_1 № 929 від 28.03.2024 (додана до позову) належна їй земельна ділянка з кадастровим номером :01:016:0069, площею 0,5 га, поділена на 2 земельні ділянки, зокрема, з кадастровим номером :01:016:0076, площею 0,0857 га, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягом з Державного земельного кадастру (доданих до позову). Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:016:0076, площею 0,0857 га, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 72616945 від 16.04.2024. Натомість, відведення у приватну власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:016:0024, :01:016:0031, :01:016:0053 та у подальшому продаж останніми вказаних земельних ділянок ОСОБА_1 , які у свою чергу останньою неодноразово поділені/об`єднані з іншими земельними ділянками та з яких у кінцевому результаті сформовано дві земельні ділянки із кадастровими номерами :01:016:0072 та :01:016:0076, які частково накладаються на землі водного фонду, відбулось з грубим порушенням вимог ст. ст. 19, 20, 22, 59, 60, 61, 84, 122 Земельного кодексу України та ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України. Наведене переконливо свідчить про реальну загрозу подальшого відчуження спірних земельних ділянок на користь інших фізичних чи юридичних осіб, що у свою чергу ускладнить або унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. На виконання п. 6 та п. 7 ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України повідомляють, що підстави для застосування зустрічного забезпечення, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову, відсутні.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вичиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що керівник Обухівської окружної прокуратури - Коваль Р. в інтересах держави в особі: Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельним ділянками водного фонду шляхом скасувань рішень про державну реєстрацію прав та скасувань державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Дослідивши додані до заяви письмові докази, судом встановлено наступне.

З урахуванням змісту позовних вимог, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідача, як того просить прокурор, може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів Держави України в особі Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, за захистом яких він звернувся до суду.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.04.2024 року вбачається, що відповідачу на праві власності належить земельні ділянки площею 0,1999 гектари, кадастровий номер :01:016:0072, площею 0,0857 гектари, кадастровий номер :01:016:0076 (а.с. 40-41).

Згідно договорів купівлі-продажу від 14.12.2023 № 2581, від 15.12.2023 № 2588, від 16.12.2023 № 2613 ОСОБА_1 придбала земельні ділянки з кадастровим номером :01:016:0024, площею 0,2500 га., з кадастровим номером :01:016:0031, площею 0,2500 га., з кадастровим номером :01:016:0053, площею 0,2500 га, які у свою чергу останньою неодноразово поділені/об`єднані з іншими земельними ділянками та з яких у кінцевому результаті сформовано дві земельні ділянки із кадастровими номерами :01:016:0072 та :01:016:0076.

Оскільки, до суду подано позов із вимогами до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельними ділянками водного фонду шляхом скасувань рішень про державну реєстрацію прав, тощо, суд приходить до висновку, що відповідач має реальну можливість розпорядитись належним їй нерухомим майном, у тому числі відчужити, з метою уникнення негативних наслідків у разі задоволення позовних вимог.

Отже, враховуючи зміст і суть позовних вимог, суд вважає, що накладення арешту на належні відповідачу вказані земельні ділянки буде достатнім для забезпечення позову та цілком співмірним із заявленими прокурором вимогами.

Одночасно, враховуючи застосований судом спосіб забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що ним буде цілком і в повній мірі досягнуто мети такого забезпечення.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно відповідача, як того просить прокурор, може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, за захистом яких він звернувся до суду.

Натомість, суд вважає недоцільним забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії стосовно належної йому земельної ділянки щодо користування ними, а тому вважає накласти арешт без заборони користування земельними ділянками, оскільки арешт належних їй земельних ділянок буде достатнім для забезпечення даного позову.

За таких обставин, заява прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню в обсязі встановленому судом.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладення арешту може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 258 261 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника Обухівської окружної прокуратури Ламшиної Оксани Олександрівни про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1999 гектари, кадастровий номер :01:016:0072 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0857 гектари, кадастровий номер :01:016:0076 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 .

У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Позивач (стягувач): Керівник Обухівської окружної прокуратури Коваль Роман, адреса: 08700, Київська обл., м. Обухів, вул. В.Чаплінського, буд. 7, якій діє в інтересах Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, адреса: 08173, Київська обл., с. Ходосівка, вул. Панаса Мирного, буд. 2.

Відповідач (боржник): ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення рішення до виконання - протягом трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Текст ухвали виготовлено 30.05.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко