Дата документу 15.05.2025Справа № 554/1828/25
Провадження № 2/554/2269/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді - Савченко Л.І.

за участю секретаря судового засідання-Титаренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 100700209 від 17.02.2024 у розмірі 20877,95 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 5750 грн.; заборгованість за процентами 14413,95 грн.; заборгованість за комісією 714 грн.; заборгованість за штрафом 0,00 грн. а також 2 422 грн.40 коп. судового збору.

В обґрунтування позову вказав, що 17.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 100700209, відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти в гривні у розмірі 6000,00 грн. (п. 1.2 кредитного договору) на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/ терміни, що визначені Договором. Згідно п. 7.1. кредитного договору визначає, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості), згідно п.1.3, п.1.4 Договору. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.

29.08.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги №111-МЛ/Т. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 100700209 від 17.02.2024 року.

Станом на дату подання позову заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 20877,95 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 5750 грн.; заборгованість за процентами 14413,95 грн.; заборгованість за комісією 714 грн.; заборгованість за штрафом 0,00 грн. Відповідачу було надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості вих. № 23868905 від 07.02.2025 р., проте вказану заборгованість відповідачем так і не погашено. З цих підстав, звернувся до суду з позовом.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20 березня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

21 квітня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову. У відзиві вказала, що не погоджується з позовними вимогами та вважає їх безпідставними, необґрунтованими та передчасними. Відповідач у відзиві підтверджує той факт, що 17.02.2024 р. між нею та позивачем укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії та те, що на виконання умов вказаного договору позивачем перераховано відповідачу грошових коштів у сумі 6000 грн. Відповідачка вказує, що нею було здійснено часткове повернення грошових коштів. ОСОБА_1 зазначає, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором зазначено лише про здійснення платежу на суму 592 грн., яку вона здійснювала 06.04.2024 р., але про інші платіжні інструкції, які нею було надано, позивач у вказаному розрахунку нічого не зазначив. Відповідач зазначає, що вимога № 23868905 від 07.02.2025 р. про усунення порушень умов договору , яку позивач, ніби то, направляв на її адресу, нею не була отримана. Крім того, відповідач вказує, що на виниклі правовідносини розповсюджується дія і норми ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої обов`язковою умовою для можливості реалізації кредитором права вимагати від позичальника дострокове повернення кредиту є закріплення такого права в першу чергу умовами самого договору про споживчий кредит, а також невиконання позичальником вимоги кредитора про дострокове повернення кредиту (не усунення порушення умов договору) протягом 30 днів саме з дня отримання позичальником такої вимоги. ОСОБА_1 вказує, що у матеріалах справи відсутні докази отримання нею вимоги про дострокове повернення кредиту та такі докази позивачем до суду не надано. Вказує, що підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Відповідач у відзиві зазначає, що позивачем не надано первинних документів щодо заборгованості, не представлено належних розрахунків заборгованості, які б узгоджувались з матеріалами справи і умовами договору, а лише надано пояснення щодо суми заборгованості за договором. Відповідач звертає увагу суду, що на відміну від розміру процентів за користування кредитом, розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшено судом. Такий висновок зроблений у пункті 8.38 постанови від 18.03.2020 р. № 902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду, з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відмовлення майнової сфери боржника. Крім того, відповідач просив врахувати той факт, що вона здійснила повернення 100 % наданої їй позики та 2229,68 грн. відсотків (а.с.77-83).

02 травня 2025 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення по справі, у яких вказав, що аргументи наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву є безпідставними. Представник позивача вказує, що згідно з п. 1.3. Кредитного договору № 100700209 від 17.02.2024, кредит надається загальним строком на 105 днів з 17.02.2024 року і складається з пільгового та поточного періодів. Отже, дата остаточного погашення заборгованості 01.06.2024 року (останнього дня строку кредитування). Досудову вимогу було надіслано відповідачу 07.02.2025 року. Відповідно, позивач не пред`являв вимоги про

дострокове повернення кредиту. Відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100700209 від 17.02.2024 року, який є додатком до поданої Товариством позовної заяви, містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такого, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договору, адже місить

відомості про Позичальника та номер і дату кредитного договору. Судова практика свідчить про те, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу лише у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема, позивачем було надано копію таких доказів, а саме: платіжне доручення № 83036273 від 17.02.2024 року. Представник позивача звертає увагу, що наданий до суду розрахунок заборгованості узгоджується із умовами кредитного договору, будь-яких власних контррозрахунків відповідачем на спростування наявності та розміру заборгованості не надано, заперечень щодо факту укладення договору не було висловлено. Відповідач вказує, що у відомостях про щоденні нарахування та погашення зазначено про сплату 592,00 грн. Однак у відповідних відомостях про щоденні нарахування та погашення вказано сплату процентів по кредиту у розмірі 275,00 грн, сплату тіла кредиту у розмірі 250, грн. та сплату комісії у розмірі 100 грн. Можна зробити висновок, що відповідач надав документи, які не стосуються Кредитного договору № 100700209 від 17.02.2024 року. Представник позивача вважає, що вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та суперечать факту укладення договору та погодження Відповідача з умовами кредитного договору (а.с.78-94).

Представник позивача Галіяш В.Р. у додаткових поясненнях просила проводити розгляд справи без її участі (а.с.94 ).

Відповідач ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. У заяві зазначила, що позовні вимоги не визнає, під час ухвалення рішення просила врахувати заперечення викладені нею у відзиві на позовну заяву (а.с.103).

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 100700209, відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти в гривні у розмірі 6000,00 грн. (п. 1.2 кредитного договору) на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/ терміни, що визначені Договором. (а.с.19-30).

Пункт 7.1. Кредитного договору № 100700209 від 17.02.2024 року визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті Відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням на користь Відповідача від ТОВ Мілоан.

ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено.

Укладаючи Кредитний договір відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором .

З огляду на викладене, зазначаємо, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.

Підтвердженням добровільного укладення Відповідачем даного Договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 100700209 Позичальника від 17.02.2024 року, що заповнена Відповідачем (а.с.32).

Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору № 100700209 від 17.02.2024 року Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.

Відповідно до умов кредитного договору, між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №111-МЛ/Т від 29.08.2024 р. за Кредитним договором № 100700209 від 17.02.2024 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем (а.с.43-48).

Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №111-МЛ/Т від 29.08.2024 р. сума заборгованості відповідача становить 20877,95 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5750 грн.; заборгованість за процентами 14413,95 грн.; заборгованість за комісією 714 грн.; заборгованість за штрафом 0,00 грн. (а.с.49).

Позивачем відповідачу було надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості вих. № 23868905 від 07.02.2025 р., проте вказану заборгованість відповідачем так і не погашено.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" є новим кредитором за вказаним кредитним договором.

За змістом ст.ст.3,6,627 ЦК України діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.ст.526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

ТОВ «Мілоан» було затверджено графік платежів до паспорту споживчого кредиту № 100700209 з якого вбачається, що строк дії кредитного договору з 17.02.2024 р. по 01.06.2024 р. (105 днів), реальна річна процентна ставка складає 7008 грн., загальна вартість кредиту 20457 грн. (а.с.38).

Відповідач у відзиві зазначила, що їй не було надіслано вимоги про дострокове повернення кредиту. Однак, як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2025 р. за Вих № 23868905 ТОВ «ФК «Кредит капітал » ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу, у якій позивач просив погасити заборгованість за кредитом № 100700209 в сумі 20877,95 грн. (а.с.52), тобто ні первісний кредитор ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні позивач ТОВ «Меліон» не звертались до відповідача ОСОБА_1 з вимогою про дострокове повернення кредиту.

Щодо твердження відповідача про необхідність дослідження первісних документів у справах щодо стягнення кредитної заборгованості, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір було укладено в електронній формі.

Згідно ч. 1 ст.5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст.5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ч. 1-3 ст.6 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

Згідно ч. 1 ст.7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Відповідно до ч. 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Позивачем надано копію кредитного договору та платіжне доручення № 83036273 від 17.02.2024 р. про перерахування ОСОБА_1 коштів в сумі 6000 грн., з якого вбачається, що призначенням платежу є кошти згідно договору № 100700209 (а.с.40).

Судом спростовується твердження відповідача про ненадання позивачем належних розрахунків заборгованості, які б узгоджувались з умовами договору , оскільки позивачем , до позовної заяви додано відомість про щоденні нарахування та погашення кредитом № 100700209, з якої вбачається, що 06.04.2024 р. ОСОБА_1 здійснювала плату, з яких 275 грн. сплата процентів за кредитом , 250 грн. - сплата тіла кредиту, 100 грн. сплата комісії за управління та обслуговування кредиту (а.с.41-42). Надані ОСОБА_1 інші платіжні інструкції не можуть бути визнані належними та допустимим доказами сплати відповідачем заборгованості саме по кредитному договору № 100700209, оскільки вони не містять будь якої інформації про те, що вказані платежі здійснено саме за вказаним кредитним договором.

Частиною 1статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному,повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, у зв`язку з чим за нею утворилася заборгованість, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст.526, 530, 549-551,599,624,1048-1050,1054,1055 ЦК України, ст.ст.12,13,76-81,141,247,263-265,280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму заборгованості за кредитним договором №100700209 від 17.02.2024 року у розмірі 20877,95 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5750 грн.; заборгованість за процентами 14413,95 грн.; заборгованість за комісією 714 грн.; заборгованість за штрафом 0,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 2422 ,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358цього Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029 м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.І.Савченко