КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/2064/25
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8274/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Желепи О.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Байрамов Талят Рефатович, на дії приватного виконавця,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року, постановлену під головуванням судді Коваленко І.В.,-

встановив:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії приватного виконавця.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року названу скаргу повернуто ОСОБА_1 без розгляду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що при її винесенні судом порушені норми процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про повернення скарги, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів надіслання (надання) іншим учасникам справи копій поданої скарги на дії приватного виконавця.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2, 4ст.183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження). Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За змістом положень ч. ч. 2, 4 ст. 183 ЦПК України письмову заява (клопотання, заперечення) суд повертає заявнику без розгляду, якщо її подано без додержання вимог ч. ч. 1 або 2 цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 761/16863/14-ц (провадження № 61-9843св21) зазначив, що «звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність виконавця є формою звернення за судовим захистом на стадії виконання судового рішення, тому до скарги, яка подається відповідно до ст. 447 ЦПК України, застосовуються загальні вимоги (правила) щодо форми та змісту позовної заяви, а не правила, які процесуальний закон визначив для заяв з процесуальних питань. Це пояснюється тим, що Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» - це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, а тому, до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави».

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою та просила: постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. про арешт коштів боржника від 12 грудня 2024 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на відкриті рахунки в АТ КБ «Приватбанк», як пенсійні та соціальні виплати; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. скасувати стягнення грошових коштів, які є пенсійними та соціальними виплатами.

Так, повертаючи скаргу ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вимоги ч. 2 ст. 183 параграфу 2 «Заяви з процесуальних питань» глави 1 Розділу III «Позовне провадження» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні відносини, а положення ч. 4 ст. 183 ЦПК України поширюються виключно на заяви (клопотання, заперечення) з процесуальних питань, подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

Процесуальні відносини, пов`язані із поданням скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавця, регулюються Розділом VIIЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», який встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

Постановляючи ухвалу суду від 05 лютого 2025 року, судом першої інстанції помилкового застосовано положення ч. 3 ст. 183 ЦПК України та повернуто скаргу ОСОБА_1 без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, висновок суду першої інстанції про те, що скаржником не виконано вимоги ч. 2 ст. 183 ЦПК України є помилковим, оскільки розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» - це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 05 лютого 2025 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 27 травня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.В. Желепа

С.Г. Музичко