Справа № 473/4906/24
РІШЕННЯ

іменем України

"04" червня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідачки Москальчука В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич Інна Миколаївна, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

у вересні 2024 року позивачка ОСОБА_2 через свого представника адвоката Боднарука Василя Васильовича звернулася з позовом до відповідачки ОСОБА_3 , в якому з урахуванням подальших змін зазначала, що вона є власницею 6/25 частки нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . До складу належного позивачці майна входить, зокрема відповідна частка підвалу ІХ площею 20,8 кв.м, якою без належної правової підстави користується відповідачка ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, позивачка просила зобов`язати відповідачку ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди в користуванні, розпорядженні належною їй часткою підвалу ІХ площею 20,8 кв.м, шляхом демонтажу дверного отвору з боку коридору загального користування, площею 21,5 кв.м., позначеного на плані під номером VI та закладення дверного отвору з кімнати площею 20,8 кв.м, позначеної на плані під номером IХ до банкетного залу площею 136,9 кв.м., позначеного на плані під номером ІІІ.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Боднарук В.В. позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав.

Представник відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, зокрема з огляду на те, що позивачкою не надано належних доказів щодо належності їй спірного приміщення, порушення її прав відповідачкою. Крім цього, вказував на те, що обраний позивачкою спосіб захисту, порушеного на її думку права, не може бути застосований судом, оскільки приміщення, в яких позивач просить демонтувати та облаштувати дверні отвори, належать відповідачці.

Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, а також матеріали інвентаризаційної справи № 16119, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд захищає цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом (ст. 16 ЦК України).

Такими способами при порушенні прав власника, не пов`язаних з позбавленням володіння власністю є відшкодування винною особою завданої йому майнової та моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України, ст. 394 ЦК України), усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України).

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3, 4 ЦПК України).

Застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень ст.ст. 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Таким чином, для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав: позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди, та має бути факт того, що внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 є власницею 6/25 частки в праві приватної спільної часткової власності на нежитлову будівлю з підвалом, зазначену на плані за літ. А-2, загальною площею 909,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М.

Попереднім власником вказаного нерухомого майна була ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області 28 липня 2011 року (видано замість свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого 23 липня 2003 року виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області). Дане свідоцтво містить наступну інформацію: тип об`єкта нежитлова будівля, адреса: АДРЕСА_1 , опис об`єкта: нежитлова будівля з підвалом, А-2, загальна площа 909,5 кв.м.

Відповідачка ОСОБА_6 є власницею приміщення банкетного залу з підсобними приміщеннями, загальною площею 236,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 жовтня 2004 року, тип об`єкта: нежиле приміщення, адреса об`єкта: АДРЕСА_2 (видане на підставі договору купівлі продажу, укладеного 18 березня 1996 року між представництвом Фонду державного майна України в Вознесенському районі та ОСОБА_6 ), а також нерухомого майна підвального приміщення площею 43 кв.м., зазначеного на плані за літерою А-2п/д, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (попередні власники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ), відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 07 лютого 2024 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Кучеровою Г.А.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності наявні інші співвласники у праві спільної часткової власності на нерухоме майно нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,

Спір у даній справі виник саме між сторонами з приводу частки підвалу ІХ площею 20,8 кв.м.

Водночас надані представником позивачки правовстановлюючі документи не містять відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна, в тому числі щодо належності позивачці спірного підвалу ІХ площею 20,8 кв.м або його частки.

При цьому, надана останнім копія технічного паспорта не підтверджує право власності та, відповідно, не замінює собою свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ, не дає право володіти, користуватись чи розпоряджатись нерухомістю, оскільки є лише документом, який фіксує технічні дані об`єкта та в жодному випадку не впливає та не змінює правового становища позивачки в даній справі в контексті права власності на спірний об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81,78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, позивачка належними та допустимими доказами не підтвердила своє право власності на спірне нерухоме майно, що, в свою чергу, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог останньої.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич Інна Миколаївна, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В.Лузан