Провадження № 2-п/357/41/25
У Х В А Л А

іменем України

28 травня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Махненко Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 357/12038/24, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2025 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 357/12038/24.

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що 06.11.2024 року Білоцерківським районним судом Київської області розглянуто цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 68 832 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 гривень та судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, загалом 75 254,40 гривень (сімдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят чотири гривні сорок копійок) та прийнято заочне рішення суду.

Однак, про відкрите провадження у справі, зокрема вказане рішення, їй не було відомо, оскільки судом належним чином судом її не було повідомлено про дату, час та місце рогляду справи в якій вона має статус відповідача. Лише після відкриття виконавчого провадження № 77014948, постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Гореликом Євгеном Борисовичем від 29.01.2025 за виконавчим листом № 357/12038/24, виданим 13.01.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, вона дізналася про існування заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/12038/24.

В подальшому, дізнавшись про рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/12038/24, вона ознайомилась з основними вимогами позивача, зокрема, з дослідженими судом доказами, що містяться у матеріалах справи та які були надані позивачем.

Вивчивши викладені у заочному рішенні факти, вважає, що воно підлягає до перегляду виходячи з наступного.

Взяти особисту участь у судовому засіданні, зокрема підготувати відзив на позовну заяву по даній справі, вона не мала можливості оскільки їй не було відомо про дату, час та місце розгляду справи та вона взагалі не була обізнана про відкриття провадження у справі за позовом Відповідача. Зазначене може пояснити тим, що в рішенні суду зазначено, що на адресу суду повернулися поштові відправлення, з яких вбачається, що ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками остання отримала особисто 14.08.2024 року та судову повістку про розгляд справи 17.10.2024 (а.с. 163,169), однак зазначена позовна заява з додатками та повістка були вручені третій особі за адресою, що зазначена у позові. За вказаною адресою наразі вона не проживає, оскільки її фактичним місцем проживанням на теперішній час є АДРЕСА_1 . Не проживання за місцем реєстрації може бути підтверджене копією скріншота запису в електронній трудовій книжці за наказом від 22.11.2024 року про прийняття на роботу на посаду вчителя початкових класів ТОВ «Софіївсько-Борщагівської гімназії Фрідомскул».

Ч. З ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

За своєю правовою природою визначення «місце проживання» та «місце реєстрації» не є тотожними, відтак вручення повістки членам сім`ї за місцем проживання не є належним способом повідомлення про дату та час розгляду справи, оскільки на теперішній час її місце реєстрації, що зазначене у позові, та фактичне місце проживання не збігаються, а отже таке вручення повинно було здійснюватися за її фактичним місцем проживання, тобто за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення суду з неї стягнуто 68 832 грн. боргу та 6 422,40 грн. судових витрат. Однак у зв`язку з тим, що вона не могла бути присутньою на судовому засіданні через відсутність інформації про наявність відкритого провадження у справі, в неї була відсутня будь-яка можливість повідомити суд про свої заперечення щодо пред`явлених Відповідачем позовних вимог.

Так, позов було подано у серпні 2024 року. Відповідно 02 вересня 2024 року судом порушено провадження по справі. Розмір позовних вимог складав 68 832 грн., основної заборгованості за кредитним договором, та 6 422,40 грн. судових витрат.

Зауважує, що звертаючись до суду із позовними вимогами, Позивачем не були надані суду первинні документи бухгалтерського обліку, відносно видачі кредиту за договором, зокрема документи, що підтверджують часткову сплату відсотків за кредитом, документ, що встановлює порядок розрахунку нарахованих Позивачу відсотків, у зв`язку з чим ставиться під сумнів правильність проведеного обрахунку заборгованості за договором, натомість Позивачем була надана лише довідка про розрахунок заборгованості за договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» під первинним документом слід розуміти - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 2. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Верховний Суд України і в рішенні від 19 квітня 2016 року у справі №21- 4985а15 вказавши, що господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, а сам договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Вказаної позиції дотримується і Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року по справі №813/1766/17, адміністративне провадження №К/9901/3360.

В матеріалах справи №357/12038/24 відсутня будь-яка інформація про надання Позивачем доказів на підтвердження проведення розрахунку заборгованості за договором факторингу, зокрема розрахунку між фактором та клієнтом за договором факторингу, у тому числі інформації про підписання акта прийому-передачі Реєстру боржників із наступним наданням Позивачу копії такого акта прийому-передачу в якості безумовного підтвердження переходу права вимоги до боржника за договором факторингу.

У рішення суду зазначено, що згідно п. 1.2. Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників-підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Фактор протягом десяти робочих днів з дня підписання Акту прийому-передачі Реєстру боржників зобов`язується направити підготовлені за формою згідно Додатку № З до цього договору, письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом прав вимоги заборгованості фактору(п. 1.З.).

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту , зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення.

Водночас , Позивачем у своєму повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором не було надано інформації про підписання Акту прийому-передачі Реєстру боржників, зокрема копії зазначеного акта, що є безумовним підтвердженням переходу права вимоги до боржника за договором факторингу.

Щодо розміру нарахованих відсотків за кредитним договором зазначила, що в Акті прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу №29.05/23-Ф від 29.05.2023 та витязі з реєстру боржників зазначена заборгованість за кредитним договором в сумі 44 952 грн, з яких: 20 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 24 952 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до умов Договору, та згідно п. 1.2, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п.п. 1.3-1.5 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000 гривень; тип кредиту - кредит; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 9 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована. Пп. п. 1.5.1 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Пп. п. 1.5.2 договору знижена процентна ставка 1.493 % та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 07.09.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту.

Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до п.п. 1.6-1.8.2 Договору: мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: п.п. 1.7.1 за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 79 658,31 % річних; п.п. 1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 63 422,68 % річних.

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: п.п. 1.8.1 за стандартною ставкою на весь строк користування кредитом 163 280 грн; п.п. 1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 162 384,50 грн.

Окрім цього, підлягають задоволенню і вимоги Позивача в частині стягнення з відповідача нарахованих Позивачем відсотків за 60 календарних днів у період з 07.11.2022 по 05.01.2023 в межах строку кредитного договору за формулою 20 000 гривень х 1,99% = 398 гривень х 60 календарних днів = 23 880 грн., оскільки таке нарахування позивачем (новим кредитором) здійснено у відповідності до умов вищевказаного Договору, який підписала відповідач та погодилася з усіма його умовами.

З такою позицією суду вона не погоджується з огляду на те, що відповідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, водночас відповідно до умов договору діє денна процента ставка у розмірі 1,99% та знижена процентна ставка у розмірі 1,493 %.

Велика Палата Верховного Суду від 12.02.2025 року у справі № 679/1103/23 дійшла висновку, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Вимоги про стягнення відсотків після спливу строку кредитування не грунтуються на вимогах чинного законодавства. Кредитор самовільно збільшив термін дії договору.

Просила переглянути заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2024 по справі № 357/12038/24, скасувати його і призначити справу до розгляду в загальному порядку (том 1 а.с. 203-208).

Одночасно з заявою про перегляд заочного рішення відповідачем ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення (том 1 а.с. 215-217).

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.04.2025 головуючим суддею по справі було визначено суддю Орєхова О.І. (том 1 а.с.222).

Заява з додатками, матеріали цивільної справи № 357/12038/24 провадження № 2/357/4622/24, згідно контрольного журналу судових справ та матеріалів, отримана суддею для розгляду 28.04.2025.

Ухвалою судді від 29.04.2025 поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, прийнято заяву до розгляду та призначено судовий розгляд заяви на 28.05.2025 (том 1 а.с. 227).

08.05.2025 судом за вх. № 25722 отримано заперечення позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» щодо заяви про перегляд заочного рішення, які обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з доводами відповідача викладеними в заяві. Кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладення електронного Кредитного договору та процедура укладення електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. Оскільки ТОВ «Авентус Україна» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. У зв`язку з неможливістю самостійно надати докази підтвердження належності банківської картки відповідача представником позивача разом з подачею позовної заяви було подано клопотання про витребування доказів. Суд задовольнив дане клопотання, у матеріалах справи міститься відповідь з банку. Нараховані відсотки за Кредитним договором не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах погодженого з відповідачем строку надання кредиту, погодженого нового строку та у межах періоду пролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні Кредитного договору, відповідного повідомлення. Щодо реєстру боржників, зазначив, що позивачем до позовної заяви було додано належним чином оформлений витяг з даного реєстру, оскільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України «Про захист персональних даних» ( том 2 а.с. 1-12).

В судове засідання 28.05.2025 відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила (а.с. 59-60).

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст України» » свого представника в судове засідання 28.05.2025 не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявні в матеріалах справи довідка про доставку електронного документу «Ухвала (одноособово)» через систему «Електронний суд» (том 2 а.с. 229) та заперечення на заяву про перегляд заочного рішення за вх. № 25722 ( том 2 а.с. 1-52).

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 357/12038/24 провадження № 2/357/4622/25, заяву про перегляд судового рішення разом з додатками, дійшов висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

У серпні 2024 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 1-16).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2024, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. (а.с. 152) та отримана для розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 760852 від 29.08.2024, сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом судді щодо визначення підсудності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 27.05.2019 (а.с. 157).

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Ухвалою судді від 02.09.2024 прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено в судове засідання у справі на 04.10.2024 та витребувано із АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а також підтвердження факту зарахування коштів 29.08.2022 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 20 000 грн. від ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 158-160).

02.10.2024 за вх. № 50873 (а.с. 164) судом отримано на виконання ухвали запитувану інформацію.

На адресу місця реєстрації, зазначену у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» щодо зареєстрованого місця проживання (перебування), відповідачу 02.09. 2024 поштовим відправленням було направлено ухвалу судді про відкриття провадження від 02.09.2024 та копії позовної заяви з додатками (а.с. 161).

04.10.2024 розгляд справи було знято зі складу, у зв`язку із перебуванням судді в нарадчій кімнаті, та відкладений до 06.11.2024 року (а.с. 166).

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлялась шляхом направленняя на адресу її місця реєстрації судової повістки поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням (а.с. 167).

В судове засідання позивач свого представника не направив, в позовній заяві, в прохальній частині, за підписом представника позивача Столітнього Михайла Миколайовича, який діє на підставі ордеру, серія АІ № 1672772 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 138-139), просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.

На адресу суду повернулися рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, з яких вбачається, що ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками остання отримала особисто 14.08.2024 та судову повістку про розгляд справи 17.10.2024, що підтверджується її особистим підписом в рекомендованому повідомленні про вручення (а.с. 163, 169).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасникам справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).

Тому, суд дійшов висновку, що відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи та заздалегідь обізнана про наявність вказаної справи на розгляді в суді.

Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як не надходило і відзиву на позовну заяву позивача.

06.11.2025 судом було ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку (а.с. 171-172).

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2025 у цивільній справі № 357/12038/24 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості у розмірі 68 832 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 гривень та судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, а загалом 75 254,40 гривень (сімдесят п`ять тисяч двісті п`ятдесят чотири гривні сорок копійок). (а.с. 67-79).

Копію заочного рішення суду 12.11.2025 направлено відповідачу за місцем її реєстрації (а.с. 199).

Вищевказане рішення суду набрало законної сили 09.12.2024.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, підставами для перегляду заочного рішення є одночасно наявність доказів, що мають істотне значення для справи та відсутність відповідача в судовому засіданні з поважних причин.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 судову кореспонденцію з суду отримувала особисто, що свідчать про те, що остання була обізнана про наявність вказаної справи на розгляді в суді. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41).

Оскільки відповідач була обізнана про розгляд справи, тому остання з розумним інтервалом часу сама повинна була цікавитися провадженням у її справі.

Разом із тим, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають істотне значення для справи,що не досліджувались судом при розгляді справи у зв`язку із неявкою відповідача та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення. Проте, відповідачем ОСОБА_1 жодних належних доказів, що б підтверджували необґрунтованість вимог позивача не надано. Заява про перегляд заочного рішення є лише непогодженням з обґрунтуванням та винесеним рішенням по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що справу було розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Варто зазначити, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Згідно ч.3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення, та у такому випадку згідно ч.4 цієї статті у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 284,287,288, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі № 357/12038/24, - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28 травня 2025 року.

Суддя О. І. Орєхов