Справа №461/3270/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді Павлюк О. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гнаткович В. С.,

представника позивача Золотухіна О. О.,

представниці відповідача Мицак І. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Шевченка, 1; ідентифікаційний номер: 42092130) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, інфляційних втрат та 3% річних, -

В С Т А Н О В И В :

1.Рух по справі та позиції учасників

Позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з відповідним позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з Відповідача заборгованість стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу у сумі 36902,66 грн, 3% річних у сумі 191,29 грн та 808,94 грн інфляційних втрат, а також судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що сторони уклали Договір № від 23.07.2024 про купівлю-продаж електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач повністю виконав свої зобов`язання відповідно до вказаного договору. Відповідач у порушення умов договору не оплатив вартість електричної енергії. Зазначене є підставою для вимоги про стягнення боргу за продану електричну енергію, а також інфляційні втрат та 3% річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою від 23.04.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Представниця Відповідача Мицак І. Р. через систему Електронний суд скерувала до суду відзив на позовну заяву, у якому просить закрити провадження у справі у частині вимог щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за електричну енергію, вироблену за зеленим тарифом за період листопад 2024 лютий 2025, у розмірі 36902 грн 66 коп, у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В обґрунтування відзиву зазначила, що 06.05.2025 ТОВ «Львівенергозбут» виплатило ОСОБА_1 29197,57 грн (з вирахуванням податків і зборів) за період листопад 2024 року лютий 2025 року за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №. Відтак, наведене унеможливлює подальший розгляд справи у частині стягнення заборгованості у зв`язку з відсутністю предмета спору. Також стверджує, що вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат у розмірі є безпідставною та незаконною, оскільки згідно з пп. 15 п. 1 постанови НКРЕКП №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» від 25.02.2022 (з наступними змінами та доповненнями) - на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови: зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії. Оскільки Позивач та Відповідач є учасниками ринку електричної енергії та зобов`язані керуватись постановою НКРЕКП №332 від 25.02.2022, вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних втрат є незаконною та суперечить нормам вказаної постанови НКРЕКП. Окрім того, вказує, що Позивач невірно здійснив розрахунок 3% річних та інфляційних втрат.

Представник Позивача Золотухін О. О. скерував до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що Відповідач помилково трактує та застосовує до цієї вимоги постанову НКРЕКП №332 та посилання на рішення КСГ у складі ВС у справі №911/1359/22, оскільки у вказаній постанові та рішенні суду йде мова про стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами. Договором передбачено можливість стягнення на користь споживача пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня (пункт 4.10 Договору), натомість позивач, керуючись ст. 625 ЦК України просить стягнути 3 % річних та інфляційні втрати, стягнення яких не обмежено ані договором, ані законом.

Представниця Відповідача Мицак І. Р. 14.05.2025 скерувала до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, відповідно до якого вважає, що враховуючи категорію справи, її незначну складність та обсяги матеріалів справи, наявність сталої судової практики, предмет спору, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, повна компенсація заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень не є пропорційною, співмірною та логічною.

Також 19.05.2025 від представниці Відповідача Мицак І. Р. надійшли до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких остання зазначає, що вимога Позивача - стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 260,48 грн та інфляційні втрати у розмірі 852,18 грн є безпідставною та незаконною з огляду на таке.

Згідно з п. п. 15 п. 1 постанови НКРЕКП №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» від 25.02.2022 (з наступними змінами та доповненнями) - на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надати такі настанови: зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, такі види договорів: про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом. Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжений на підставі відповідних указів Президента України. Оскільки Позивач та Відповідач є учасниками ринку електричної енергії та зобов`язані керуватись постановою НКРЕКП №332 від 25.02.2022 року, вимога Позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є незаконною та суперечить нормам даної постанови НКРЕКП.

Окрім того, зазначає, що Позивач невірно здійснив розрахунок 3% річних та інфляційних втрат. Як вбачається з доданої до позовної заяви «Історії споживання» за адресою: АДРЕСА_2 , було згенеровано та спожито у період листопад 2024 р. лютий 2025 р. таку кількість кВт/год: листопад 2024 р. - згенеровано 1293 кВт/год; спожито 23 кВт/год; грудень 2024 р. - згенеровано 592 кВт/год; спожито 25 кВт/год; січень 2025 р. - згенеровано 1616 кВт/год; спожито 22 кВт/год; лютий 2025 р. - згенеровано 2363 кВт/год; спожито 20 кВт/год, що жодним чином не відповідає наданому Позивачем розрахунку. Окрім того, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2422 від 30.12.2024 з 01 січня 2025 року установлений «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 30 кВт та які введені в експлуатацію з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - 640,49 коп/кВт·год (без ПДВ). Натомість, Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що «зелений» тариф у січні 2025 р. та лютому 2025 р. становив 5,7691 грн за кВт/год. Відтак, Позивач невірно розрахував суму заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством за період листопад 2024 р. лютий 2024 р., яка у свою чергу є ключовою змінною при обчисленні інфляційних втрат та 3% річних.

Щодо витрат на оплату правничої допомоги зазначає таке. У матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 01.12.2024, згідно з яким процесуальні дії (участь у судових засіданнях, оформлення клопотань, заяв, позовів, скарг та інших документів) погоджуються сторонами та оплачуються відповідно до виставлених рахунків. Однак, таких рахунків до матеріалів справи Позивач не долучив. Натомість, адвокат Золотухін О. О. долучив Розрахунок розміру правової допомоги та Акт здавання-приймання робіт від 13.05.2025 за договором від 01.12.2024. Вважає, що обсяг наданих послуг згідно з Розрахунком та Акту не відповідає дійсним обставинам справи, виходячи з такого. У розрахунку розміру правової допомоги від 13.05.2025 передбачені такі види послуг, що надавались ОСОБА_1 адвокатом Золотухіним О. О.: Вивчення та правовий аналіз матеріалів, що є предметом позову, правова консультація ОСОБА_1 (1 год. - 2 000, 00 грн); Підготовка та подача до суду процесуальних документів по справі (2 год. - 4 000, 00 грн); Підготовка та подача відповіді на відзив від 13.05.2025 (1 год. 2 000, 00 грн); Участь у судових засіданнях: 14.05.2025 (аванс) (1 год. 2 000, 00 грн); 28.04.2025 Галицький районний суд м. Львова виніс рішення у справі №462/9312/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Львівенергозбут» про стягнення заборгованості. Предметом вказаного спору була заборгованість за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № за період липень 2024р. жовтень 2024р. Той факт, що підставою позову у справі №462/9312/24 була заборгованість за тим самим договором, що і у цій справі, ставить під сумнів затрату в 4 години часу на правовий аналіз матеріалів, правову консультацію, підготовку та подачу процесуальних документів, адже позиції викладені у процесуальних документах дублюються, і відрізняються лише періодом виникнення заборгованості. Відтак, сторони, предмет і підстави позову є тотожними в цих двох справах. Слід також врахувати, що вказана справа не є складною ані за змістом, ані за процесуальними аспектами. Вона не становить значної юридичної складності, не має широкого суспільного значення та не викликає публічного інтересу. За таких умов, заявлена сума правничої допомоги є необґрунтованою, надмірною і суперечить вимогам процесуального законодавства. Отже, підсумовуючи викладене вище, вважає, що враховуючи категорію справи, її незначну складність та обсяги матеріалів справи, наявність сталої судової практики, предмет спору, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, вважаємо, що повна компенсація заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень за рахунок позивача не є пропорційною, співмірною та логічною.

02.06.2025 до суду від представника Позивача адвоката Золотухіна О. О. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у яких останній просив стягнути з Відповідача на користь Позивача 3% річних у сумі 191,29 грн та інфляційні втрати у розмірі 808,94 грн.

Протокольною ухвалою від 02.06.2025 суд прийняв заяву Позивача про зменшення розміру позовних вимог, про що був внесений відповідний запис у протокол судового засідання.

Представник позивача адвокат Золотухін О. О. у судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у ньому, просив такий задовольнити.

Представниця відповідача Мицак І. Р. у судовому засіданні підтримала доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просила суд закрити провадження у частині вимоги про стягнення суми основного боргу, а у решті позовних вимог відмовити.

Представниця Позивача у судове засідання не з`явилася, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте у позовній заяві зазначає, що просить проводити розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачка та її представниця у судове засідання не з`явилася, у відзиві на позовну заяву представниця Відповідачки просить проводити справу у їх відсутності.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (частина перша статті 223 ЦПК України).

Згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Спірні правовідносини врегульовані як загальними положеннями ЦК України, так і нормами спеціального Закону України "Про ринок електричної енергії" та низкою підзаконних нормативних актів.

Предметом розгляду у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за продану електричну енергію.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд встановив, що сторони уклали Договір № від 23.07.2024 про купівлю-продаж електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (далі Договір) (а. с. 8-11).

Відповідно до п. 1 Договору, Споживач ( ОСОБА_1 ) бере на себе зобов`язання продавати Постачальнику (ТОВ Львівенергозбут) електричну енергію вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у Споживача електричну енергію за зеленим тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки передбачені цим договором. Взаємовідносини постачальника універсальних послуг зі Споживачем щодо початку/продовження купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом врегульовується відповідно до ПРРЕЕ.

Пункт 2.2. Договору передбачає обов`язки Постачальника універсальних послуг: здійснювати отримання та обробку основних даних за площадками Споживача та даних комерційного обліку, отриманих від Адміністратора комерційного обліку; надавати Споживачу оформлені платіжні документи; купувати у Споживача за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, електричну енергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, на підставі сертифікованих даних комерційного обліку та Актів прийманняпередавання товару (електричної енергії) за умови наявності у межах приватного домогосподарства споживання електричної енергії.

Пункт 2.3. Споживач має право на: отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства, за "зеленим" тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством: відшкодування згідно із чинним законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його оплату неустойки (пені) у разі прострочення.

Пункт 4.1 Розділ 4 Договору (Умови та порядок оплати) передбачає, шо розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється Постачальником універсальних послуг до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Постачальник універсальних послуг повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючою установкою Приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви-повідомлення (п. 4.2. Договору).

Постачальник універсальних послуг несе відповідальність за прострочення оплати за придбану електричну енергію, порушення прав Споживача (п. 5.1. Договору).

У відзиві на позовну заяву представниця Відповідача просить закрити провадження у справі у частині вимог щодо стягнення заборгованості за електричну енергію у розмірі 36902 грн 66 коп, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку зі сплатою Відповідачем заборгованості після подання позову до суду.

Представник Позивача у відповіді на відзив підтверджує, що після подачі позову та відкриття провадження у справі Відповідач сплатив суму боргу.

Як вбачається з наданих суду платіжних інструкцій, 06.05.2025 ТОВ «Львівенергозбут» виплатив ОСОБА_1 29197,57 грн (з вирахуванням податків і зборів) за період листопад 2024 року лютий 2025 року за договором купівлі-продажу електричної енергії з № (а. с. 35-38).

Отже, спірні правовідносини між сторонами у частині стягнення 36902,66 грн основного боргу, які потребували судового врегулювання, фактично були врегульовані шляхом погашення заборгованості Відповідачем у цій частині, а тому правовідносини між сторонами у справі в частині стягнення 36902,66 грн основного боргу втратили характер спірних, у свою чергу предмет та підстави позову зникли.

У пункті 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження є формою закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення, у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами по справі у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Оскільки, існування предмета спору у частині стягнення 36902,66 грн основного боргу припинилось після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі, провадження у справі у цій частині необхідно закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.

У частині 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат за частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України можливе лише за порушення грошового зобов`язання.

У частині 2 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат та 3% річних, суд погоджується з таким. Зважаючи на вказане, позовні вимоги по стягненню 3 % річних у сумі 191,29 грн та 808,94 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що Відповідач помилково трактує та застосовує до цієї вимоги постанову НКРЕКП №332 та посилання на рішення КСГ у складі ВС у справі №911/1359/22, оскільки у вказаній постанові та рішенні суду йде мова про стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами. У договорі передбачена можливість стягнення на користь споживача пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня (пункт 4.10 Договору), натомість Позивач, керуючись ст. 625 ЦК України просить стягнути 3 % річних та інфляційні втрати, стягнення яких не обмежено ані договором, ані законом.

3. Розподіл між сторонами судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, а також те, що позовна заява була подана до суду у електронному вигляді з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», з урахування частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з Відповідача понесені Позивачем витрати по оплаті судового збору зі застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у розмірі 968,96 грн.

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

У положеннях статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 20.10.2021 № 757/29103/20-ц зазначено, що витрати за адвокатські послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Представник позивача просить стягнути з Відповідача 10000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи долучає:

- договір-доручення про надання правової допомоги від 27.12.2024 укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Золотухіним Олександром Олександровичем (а. с. 55-56);

- розрахунок розміру правової допомоги у справі № 461/3270/25, відповідно до якого встановлена та погоджена вартість та обсяг адвокатських послуг, зокрема: вивчення та правовий аналіз матеріалів, що є предметом позову, правова крнсультація 2000,00 грн; підготовка та подача до суду процесуальних документів по справі 4000,00 грн; підготовка та подача відповіді на відзив 2000,00 грн, участь у судових засіданнях 2000,00 грн (а. с. 57);

- акт здавання-приймання робіт від 13.05.2025, відповідно якого загальна вартість наданих послуг становить 10000,00 грн (а. с. 58);

- ордер на надання правничої допомоги (а. с. 18);

- свідоцтво Золотухіна О. О. про право на зайняття адвокатською діяльністю (а. с. 19).

У частині 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, при визначенні розміру витрат на правничу правову допомогу, бере до уваги доводи представниці Відповідача, що 28.04.2025 Галицький районний суд м. Львова виніс рішення у справі № 462/9312/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Львівенергозбут» про стягнення заборгованості. Предметом цього спору була заборгованість за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № за період з липня по жовтень 2024 року. Той факт, що підставою позову у справі № 462/9312/24 була заборгованість за тим самим договором, що і у цій справі, ставить під сумнів затрату в 4 години часу на правовий аналіз матеріалів, правову консультацію, підготовку та подачу процесуальних документів, адже позиції, викладені у процесуальних документах дублюються, і відрізняються лише періодом виникнення заборгованості. Відтак, сторони, предмет і підстави позову є тотожними у цих двох справах. Слід також врахувати, що вказана справа не є складною ані за змістом, ані за процесуальними аспектами. Вона не становить значної юридичної складності, не має широкого суспільного значення та не викликає публічного інтересу. За таких умов, заявлена сума правничої допомоги є необґрунтованою, надмірною і суперечить вимогам процесуального законодавства.

Виходячи зі встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані у п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат Позивача на професійну правничу допомогу до 5000 гривень.

Враховуючи зазначене, результат розгляду справи у суді, оцінивши подані Позивачем докази на підтвердження понесених витрат, предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, поведінку сторони під час розгляду справи, суд вважає що заявлений Позивачем розмір витрат на правничу допомогу підлягає стягненню у сумі 5000 грн, що відповідає критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.

Керуючись ст. ст.263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути зі Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Шевченка, 1; ідентифікаційний номер: 42092130) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) 3% річних у сумі 191,29 грн та 808,94 грн інфляційних втрат.

3. Стягнути зі Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Шевченка, 1; ідентифікаційний номер: 42092130) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

4. Провадження у справі у частині стягнення 36902,66 грн основного боргу закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 02.06.2025.

Суддя Ольга ПАВЛЮК