Справа № 468/1167/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

29.05.2025 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Звягіна О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

28.05.2025 року заявник звернулася до суду з вище вказаною заявою та просила : «Розірвати шлюб між нами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 25.03.2016 року. Визначити місце проживання дітей разом із матір`ю ОСОБА_1 . Стягнути з батька ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з моменту подання цієї заяви до суду»

Стаття 109 Сімейного кодексу України передбачає можливість розірвання шлюбу між подружжям, яке має дітей, у спрощеному порядку, а саме в порядку непозовного цивільного судочинства (окремого провадження, згідно з ч. 3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України).

Але, щоб суд міг розглянути справу про розірвання шлюбу в окремому провадженні, мають бути наявні такі умови:

-подружжя має спільне бажання розірвати шлюб, яке виражається в поданій до суду відповідній спільній заяві;

-між подружжям вирішені всі питання, пов`язані з місцем проживання дітей, забезпеченням умов їхнього життя, а також їх вихованням;

-після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права жодного з подружжя, а також права дітей.

Зі змісту поданої до суду заяви вбачається, що у заявниці ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3 є двоє спільних дітей та вони дійшли взаємної згоди розірвати шлюб, укладений між ними 25.03.2016 року.

Тобто, подана заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу по своїй сутті мала б бути спільною заявою подружжя, яке має дітей. Однак, спільна заява передбачає зазначення заявниками обох з подружжя, як жінку так і чоловіка.

Крім того. До спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу має бути доданий письмовий договір про те, з ким проживатимуть діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто проживатиме окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно з п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 109 Сімейного кодексу України подружжя має право подати письмовий договір, у якому передбачити:

-з ким із них проживатимуть діти;

-яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто проживатиме окремо;

-умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Крім того, подружжя має подати до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Законодавець додатково передбачив у ч. 2 ст. 109 Сімейного кодексу України обов`язкову нотаріально посвідчену форму для договору між подружжям про розмір аліментів на дитину. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Натомість, жодних вказаних вимог закону не виконано.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 109 СК України, ст.ст. 175, 177, 184, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя залишити без руху, надавши заявнику з дня отримання нею даної ухвали 5-денний строк для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду про залишення заяви без руху у вказаний строк, заяву буде визнано неподаною та повернуто заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Відповідно до ст.353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: