Справа № 296/1327/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участі секретаря судового засідання Рабчинській Я.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у лютому 2023р. звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- внести зміни до актових записів про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме у графі «батько» зазначити « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

В обґрунтування заяви позивач вказав, що з 2008р. по 2019р. він та ОСОБА_2 мали стосунки без реєстрації шлюбу, від яких у них народились: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Запис про батька дітей було проведено згідно ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері (відповідача).

ОСОБА_1 зазначив, що він є кровним (біологічним) батьком дітей. Він проводить з ними час, цікавиться їх особистим життям, бере участь у їх навчанні, вихованні та надає матеріальну допомогу.

З огляду на вищенаведене, та оскільки ОСОБА_2 більше 7-ми місяців перешкоджає у побаченні з дітьми, позивач просить визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести зміни до актових записів про народження.

У відзиві від 31.05.2023р. ОСОБА_2 вказала, що дійсно познайомилась з відповідачем у 2008р., однак разом вони не проживали. Оскільки на той момент позивач був одружений. ОСОБА_2 відмовляла ОСОБА_1 у побаченнях, що призвело до переслідування, погроз, психологічного та фізичного тиску з боку останнього. Таке відношення ОСОБА_1 до відповідачки та її дітей триває і на даний час, у зв`язку з чим остання неодноразово зверталась до працівників поліції. Діти бояться зустрічі з позивачем через його ненормальну поведінку.

Відповідачка вказує, що ОСОБА_1 зацікавлений у визнанні батьківства з метою уникнення військової служби. Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивача 15.05.2025р. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

ОСОБА_2 в судових засіданнях повідомила, що не визнає ОСОБА_1 біологічним батьком її дітей, оскільки з боку останнього були домагання. В судове засідання призначене на 15.05.2025р. відповідачка не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_6 в засіданні вказала, що позивач протягом 10 років не цікавився встановленням батьківства над дітьми. Зазначила, що така вимога позивачем заявлена з метою ухилення від призиву до Збройних сил України.

Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, від нього 25.03.2025р. надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до актових записів про народження №300 від 30.01.2009р., № 5 від 04.01.2012р., № 2038 від 23.07.2013р., батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записано ОСОБА_7 на підставі заяви матері (а.с. 20, 21, 22).

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

З матеріалів справи вбачається, що за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 31.05.2023р. призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої згідно ухвали від 27.05.2024 поставлено питання:

1. Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_2 ?

2. Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_2 ?

3. Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_2 ?

На адресу Корольовського районного суду м. Житомира 27.09.2024р. надійшло повідомлення Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 23.09.2024 № СЕ-19/106/10-15983-2024 про неможливість проведення експертизи у зв`язку з неявкою для відбору зразків букального епітелію ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 249 252).

Нез`явлення відповідачки разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дітей на спростування доводів позивача про оспорювання батьківства.

Разом з тим, відповідно до постанови Верховного суду від 24.01.2024 по справі №367/4662/22 висновок судової молекулярно-генетичної експертизи у справах про встановлення батьківства є лише одним із засобів доказування, який підлягає оцінці у сукупності із іншими доказами у справі. У разі відсутності висновку судової молекулярно-генетичної експертизи не виключається встановлення батьківства на підставі інших доказів.

Позивач на підтвердження обставин викладених у позовній заяві надав лише спільні фотографії з дітьми, які, на переконання суду, не є достатніми та беззаперечними доказами для встановлення батьківства.

Будь яких інших доказів (письмових чи показів свідків) на підтвердження обставин спільного проживання позивача з відповідачем, спільного побуту, бюджету, ведення спільного господарства до народження дітей або спільне їх виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства суду не надано.

В свою чергу відповідачем подано докази (протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 27.03.2023, пояснення ОСОБА_2 від 27.03.2023, рапорт отримання заяви про неправомірні дії ОСОБА_1 ), які свідчать про конфліктні відносини між сторонами, та як стверджує відповідач, - переслідування зі сторони позивача (а.с. 25 27).

Згідно довідки виданої ПП «Керуюча компанія «СМАРТ СЕРВІС» від 28.03.2023 №107 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 37).

Відповідно до характеристики на ученицю 4-Б класу ліцею №2 міста Житомира Дибіну Поліни зазначено, що громадянин ОСОБА_1 за весь період навчання дівчинки жодного разу не відвідав навчальний заклад та жодних батьківських зборів. Телефонних дзвінків до вчителя також не було. ОСОБА_8 проживає разом з матір`ю та двома старшими сестрами. Про батька ніколи не розповідала. ОСОБА_9 самостійно несе відповідальність за свою доньку, її розвиток, навчання, виховання та лікування (а.с.45).

В характеристиці учениці 8-Б класу ліцею №2 міста Житомира Дибіної Карини зазначено, що громадянин ОСОБА_1 за весь період навчання дитини з`являвся у навчальному закладі один раз (період навчання в початковій школі), проявляв агресивну поведінку у спілкуванні з учителями. Питанням успішності, поведінки дитини в навчальному закладі не цікавився (а.с. 47).

Згідно Характеристики учениці 5-А класу Ліцею №2 міста Житомира ОСОБА_4 громадянин ОСОБА_1 за весь період навчання ОСОБА_10 жодного разу не відвідував батьківські збори. Контакту ані з класним керівником, ані вчителями не має. Зі слів матері, громадянин ОСОБА_1 з дітьми не проживає та не спілкується. ОСОБА_11 проживає з матір`ю та двома сестрами. Про батька дівчинка ні з ким ніколи не говорить, не розповідає. За виховання, навчання і розвиток дівчинки відповідальність несе ОСОБА_2 (а.с.50).

Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання батьківства не підлягає задоволенню, оскільки юридично значимі обставини, такі як: спільне проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_2 , біологічне походження дітей від ОСОБА_12 , спільне виховання, утримання дітей,- не підтверджено належними та достатніми доказами.

Враховуючи вищезазначене в задоволенні позову слід відмовити за необгрунтованістю.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 15, 76-82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя В. П. Маслак