Унікальний номер справи 760/386/22
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/5752/2025
Головуючий у суді першої інстанції С.В. Коробенко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

14 травня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Комар Л.А.

сторони

позивач Публічне акціонерне товариство

«Державний ощадний банк України»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Коробенко С.В., в приміщенні Солом`янського районного суду м. Києва.

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач посилається на те, що 17 грудня 2018 року між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно з яким відповідачу було відкрито кредитну лінію на платіжну картку з лімітом в розмірі 250000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 38% річних на суму залишку заборгованості.

Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував та станом на 28 жовтня 2021 року мав заборгованість за договором на загальну суму в розмірі 277 644,46 гривень, яка включала в себе:

-загальну суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 239 148,86 гривень;

-заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 37 541,95 гривень;

-комісію в розмірі 40 гривень;

-пеню за несвоєчасне погашення боргу в розмірі 4,45 гривень;

-пеню за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 1,95 гривень;

-3% річних на суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 688,34 гривень;

-3% річних на суму заборгованості за процентами в розмірі 218,95 гривень.

З огляду на таке позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором комплексного обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 17.12.2018 в сумі 277 644,46 гривень, яка складається з: загальної суми заборгованості в розмірі 239 148,86 гривень, заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 37541,95 гривень, комісії в розмірі 40 гривень, пені за несвоєчасне погашення боргу в розмірі 4,45 гривень, пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 1,95 гривень, 3% річних на суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 688,34 гривень, 3% річних на суму заборгованості за процентами в розмірі 218,95 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір в розмірі 4 164,66 гривень.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи при вирішенні спору, а також на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів поданої скарги зазначає, що ОСОБА_1 було відкрито єдиний банківський рахунок - № НОМЕР_1 . На зазначений рахунок 20.12.2018 встановлено кредитний ліміт у розмірі 250 000,00 грн.

Відповідно до заяви про приєднання № 2433414/300816 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідачу відкрито Депозитний рахунок шляхом договірного списання з рахунку клієнта № НОМЕР_2 , відкритого в банку позивача.

Зауважує, що як вбачається з виписки по рахункам виконавця, наданих позивачем в якості доказів руху грошових коштів, позивач відкрив для відповідача наступні банківські рахунки: № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_10 ; № НОМЕР_11 ; № НОМЕР_12 ; № НОМЕР_13 . На думку апелянта, позивач у спосіб відкриття вказаних рахунків для відповідача, зловживаючи своїми повноваженнями, створив фінансову піраміду штучної заборгованості відповідача.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що АТ «Держаний ощадний банк України» порушив положення пунктів 1.32 та 16.7 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та позбавив відповідача доступу до банківської інформації, що порушило законні права апелянта.

Банк ігнорував звернення ОСОБА_1 щодо надання йому банківських виписок, що було необхідним для з`ясування природи заборгованості перед позивачем.

Окрім того, суд першої інстанції визнав правомірність невиконання експертом ухвали суду про проведення судової експертизи, чим допустив застосування принципу «Відсутність грошей породжує відсутність доступу до суду», що є недопустимим для демократичного суспільства.

АТ «Держаний ощадний банк України» подано до суду письмові пояснення на апеляційну скаргу.

Банк зазначає, що з розрахунку заборгованості та банківських виписок відповідача, до червня 2021 року ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом у відповідності до умов кредитного договору. Але з червня 2021 року перестав сплачувати щомісячні платежі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості понад 58 днів, і банк отримав право вимагати погашення заборгованості в повному обсязі.

Надані АТ «Ощадбанк» розрахунок та виписки досліджувалися судом в судовому засіданні за участі відповідача та його представника, а також представника позивача. Було встановлено, що відповідач в переважній більшості випадків до червня 2021 року вносив в порядку погашення заборгованості за тілом кредиту не менше мінімального платежу (5 % від суми заборгованості) та сплачував нараховані проценти за користування коштами поза межами грейс-періоду. Зазначені платежі дозволяли йому залишати свою заборгованість за кредитом, яка зростала більшими темпами, ніж він її погашав, в статусі непростроченої до кінця серпня 2021 року.

Твердження апелянта, що банк створив «фінансову піраміду штучної заборгованості» шляхом відкриття рахунків не передбачених договором не відповідає дійсності та є надуманим.

Перелічені в апеляційній скарзі рахунки, які на думку відповідача, банк відкрив на його ім`я без його згоди, є аналітичними рахунками з обліку внутрішньобанківських операцій.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що на виконання вимог п. 16.7 договору ДКБО банк щомісячно інформував клієнта про факти невиконання клієнтом своїх зобов`язань перед банком, про розмір існуючої заборгованості перед банком, про строки та умови погашення такої заборгованості, тощо, шляхом направлення на його фінансовий номер смс-повідомлення.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Риков В.В. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити із викладених у ній підстав. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15.11.2024 скасувати та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» Щербак Н.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечила, рішення суду просила залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Рикова В.В., представника позивача ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Так задовольняючи позовні вимоги, судом зазначено, що з червня 2021 року ОСОБА_1 припинив щомісячні сплати в порядку погашення кредитної заборгованості та процентів, у зв`язку з чим 23 вересня 2021 року уся заборгованість ОСОБА_1 на підставі п. 1.33 договору була визнана простроченою.

Судом зауважено, що обґрунтованість вказаного позивачем розрахунку заборгованості підтверджується наданими банківськими виписками по рахунку відповідача.

Вказаними виписками підтверджується факт використання відповідачем кредитних коштів в межах ліміту кредитування.

Банківськими виписками також підтверджується той факт, що відповідач в переважній більшості випадків до червня 2021 року вносив в порядку погашення заборгованості за тілом кредиту не менше мінімального платежу (5% від суми заборгованості) та сплачував нараховані проценти за користування коштами поза межами грейс-періоду. Зазначені платежі дозволяли йому залишати свою заборгованість за кредитом, яка зростала більшими темпами, ніж він її погашав, в статусі непростроченої до кінця серпня 2021 року (затримка в 58 днів з дня несплаченого чергового мінімального платежу - 25 червня 2021 року).

Суд також звернув увагу на те, що відповідач та його представник не змогли конкретизувати, в чому саме полягає неправильність складеного позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 також не забезпечив оплату призначеної за його клопотанням судово-економічної експертизи.

На переконання суду ж, розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку від 23.09.2021 відповідає умовам Договору та вимогам закону, а тому він може бути покладений в основу судового рішення.

Судом встановлено, що 17 грудня 2018 року ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) №2433414/300816, запропонованого ПАТ «Державний ощадний банк України».

Згідно з п. 3.1 Заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, клієнт беззастережно приєднується до ДКБО фізичних осіб.

Відповідно до п.п. 3.4.1. Заяви ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 в гривнях на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку.

В своїй заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви про приєднання, відповідач просив банк надати йому кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на його кредитний рахунок в розмірі 250 000 грн (п.6.3 Заяви).

Згідно п.6.6.1. Заяви процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 38% річних за користування кредитними коштами.

При цьому протягом грейс-періоду, який становить 30 днів, ставка процентів за користування кредитним коштами становить 0,001% річних.

Крім того, Договором передбачена комісія за зняття готівкових коштів наданих в кредит - 2,99 % від суми таких коштів.

В пункті 6.7 Заяви відповідач зазначив про свою згоду зі своїм обов`язком щомісяця частково повертати кредит в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5% від суми заборгованості за Кердитом (сплата якої не прострочена).

Відповідно до п. 1.33 Загальних умов надання кредиту ДКБО строк повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язується погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня у випадку прострочення виконання зобов`язань Клієнтом щодо погашення заборгованості за Кредитним договором на строк понад 58 календарних днів.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимогами ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частинами 2, 3 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов`язання.

У свою чергу, ч. 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: 1) пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; 2) наявність підстав для оспорення правочину; 3) встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Разом з тим, за загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3 ст.215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ІІК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано суду належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, яким судом першої інстанції було надано належну правову оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи зокрема з розрахунку заборгованості та банківських виписок відповідача, до червня 2021 року ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом у відповідності до умов кредитного договору. Але з червня 2021 року перестав сплачувати щомісячні платежі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості протягом 58 днів, і банк отримав право вимагати погашення заборгованості в повному обсязі.

АТ «Ощадбанк» звернувся до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 277 644,46 грн., яка включала в себе - загальну суму заборгованості в розмірі 239 148,86 грн; - заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 37541,95 грн; - комісії в розмірі 40 грн; - пені за несвоєчасне огашення боргу в розмірі 4,45 грн; пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 1,95 грн;- 3 % річних на суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 688,34 грн; - 3 % річних на суму заборгованості за процентами в розмірі 218,95 грн.

Так, зокрема, факт отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором та наявність у відповідача заборгованості у заявленому до стягнення розмірі підтверджується наявними у матеріалах справи детальним розрахунком заборгованості та випискою по картковому рахунку відповідача.

1) НОМЕР_2 (НОМЕР_15) поточний рахунок клієнта;

2) НОМЕР_1 рахунок з обліку інших зобов`язань з кредитування, що надані клієнтам. За дебетом рахунку проводяться суми виданих зобов`язань, за Кредитом -рахунку - проводяться суми виконаних зобов`язань;

3) НОМЕР_3 (НОМЕР_16) рахунок з обліку сум погашення основного боргу та суми які переносяться на прострочку в разі несплати Позичальником чергового платежу;

4) НОМЕР_18 (НОМЕР_17) рахунок з обліку простроченої заборгованості за основним боргом та сум погашення простроченого основного боргу;

5) НОМЕР_8 (НОМЕР_19) рахунок з обліку сум нарахованих процентів за кредитом, сум нарахованих процентів, які було погашено та суми, які переносяться на прострочку в разі несплати Позичальником чергового платежу по процентах;

6) НОМЕР_20 (НОМЕР_21) рахунок з обліку сум перенесених на прострочку нарахованих процентів за кредитом та суми погашення прострочених процентів;

7) НОМЕР_9 (НОМЕР_22) рахунок з обліку сум нарахованих доходів (комісії), сум нарахованих доходів (комісії), які було погашено та суми, які переносяться на прострочку в разі несплати Позичальником чергового платежу по доходах (комісії);

8) НОМЕР_23 (НОМЕР_24) рахунок з обліку сум перенесених на прострочку нарахованих доходів (комісії) та суми погашення прострочених доходів (комісії);

При цьому, слід зауважити, що згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Натомість, відповідачем не спростовано відсутності у нього заборгованості за кредитним договором або наявності заборгованості в іншому розмірі.

Щодо твердження апелянта, що банк створив «фінансову піраміду штучної заборгованості» шляхом відкриття рахунків не передбачених договором, на думку колегії суддів дане твердження не відповідає дійсності.

Так, відповідачу, на підставі його заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 та встановлено кредитний ліміт в розмірі 250 000,00 грн.

Перелічені в апеляційній скарзі рахунки, які на думку апелянта, банк відкрив на його ім`я без його згоди, є аналітичними рахунками з обліку внутрішньобанківських операцій. З них три стосуються кредиту апелянта, а саме № НОМЕР_3 рахунок з обліку сум погашення основного боргу та суми які переносяться на прострочку в разі несплати позичальником чергового платежу, № НОМЕР_8 рахунок з обліку сум нарахованих процентів за кредитом, сум нарахованих процентів, які було погашено та суми, які переносяться на прострочку в разі несплати позичальником чергового платежу по процентах та рахунок № НОМЕР_9 рахунок з обліку сум нарахованих доходів (комісії), сум нарахованих доходів (комісії), які було погашено та суми, які переносяться на прострочку в разі несплати позичальником чергового платежу по доходах (комісії). По даних рахунках банком було надано виписки.

Інші вказані рахунки НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_14 було відкрито відповідно до плану рахунків бухгалтерського обліку банків України затвердженого постановою Правління Національного банку України 11 вересня 2017 року № 89 та відносяться вони до транзитних рахунків за операціями з клієнтами банку.

Зокрема рахунки 2920 це транзитні рахунки за операціями, здійсненими через банкомат. Призначення рахунку: облік сум за операціями, здійсненими через платіжні пристрої з використанням платіжних карток. За дебетом рахунку проводяться суми готівкових коштів, що видані клієнту через платіжні пристрої з урахуванням комісійних. За кредитом рахунку проводяться суми коштів, що надходять з відповідних рахунки клієнтів банків на відшкодування виданих сум та оплату послуг, що надані держателям платіжних карток через платіжні пристрої.

Рахунки 2924 транзитні рахунки за операціями, здійсненими з використання платіжних карток. Призначення рахунку: облік коштів за операціями, здійсненими використанням платіжних карток, у тому числі під час розрахунків за товари та послуги. За дебетом рахунку проводяться суми перерахувань за здійснені розрахунки з використанням платіжних карток. За кредитом рахунку проводяться суми надходжень за здійснені розрахунки з використанням платіжних карток згідно з інформацією, що надається процесинговим центром, інші операції з використанням платіжних карток.

Постановою правління Національного Банку України від 04.07.2018 №75 було затверджено Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України яким встановлюються основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках Україні; надалі - Положення №75) Дане Положення №75 дає визначення наступним поняття:

бухгалтерський облік в банках - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передавання інформації про операції банку зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

клієнтські рахунки - рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких і клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки;

внутрішньобанківські рахунки - усі інші рахунки аналітичного обліку, що не належать до клієнтських рахунків;

внутрішньобанківські операції - операції банку, що не пов`язані з виконанням доручень клієнтів;

Тобто, перелічені Апелянтом рахунки є внутрішньобанківськими рахунками відкритими у відповідності до вимог законодавства України для здійснення бухгалтерського обліку.

В пункті 57 та 60 Положення № 75 вказано, що інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в -електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа-(паперового або електронного).

Клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Банк забезпечує ведення синтетичного обліку за допомогою рахунків II, III. IV .^порядків Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року за № 89 (зі мінами). Детальна інформація про кожного контрагента та кожну операцію фіксується на рівні аналітичного обліку на аналітичних рахунках. Аналітичні рахунки повинні містити . обов`язкові параметри, визначені нормативно-правовими актами Національного банку України. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожними відповідним рахункам .синтетичного обліку.

Отже твердження апелянта що Банк створив «фінансову піраміду штучної заборгованості» шляхом відкриття рахунків не передбачених договором не відповідає дійсності та є надуманим.

Щодо твердження апелянта щодо тієї обставини, що банком не надано інформацію про розмір заборгованості та не блокування карткового рахунку для подальшого погашення боргу, колегія суддів зазначає наступне.

На виконання вимог п. 16.7 договору ДКБО банк щомісячно інформував клієнта про факти невиконання клієнтом своїх зобов`язань перед банком, про розмір існуючої заборгованості перед банком, про строки та умови погашення такої заборгованості, тощо, шляхом направлення на його фінансовий номер смс-повідомлення.

Щодо блокування карткового рахунку необхідно зазначити, що відповідно до умов договору ДКБО це є правом банку, не його обов`язком. Окрім того, блокування рахунку ніяким чином не могло вплинути на дотримання умов кредитного договору клієнтом та недопущення наявності простроченої заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2022 року у справі було призначено судово-економічну експертизу. Однак ОСОБА_1 не проведено оплату експертизи, у зв`язку з чим вона проведена не була.

Таким чином, встановивши, що при підписанні заяви про приєднання відповідач, як позичальник, діяв свідомо та вільно, добровільно погодився з його умовами, одержав кредитні кошти та користувався ними, погашав заборгованість, тобто своїми діями погодив умови договору, але у подальшому ухилився від виконання покладених на нього кредитно-договірних зобов`язань, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором станом на 14.02.2019 у розмірі 277 644, 46 грн. з якої: 239 148,86 грн. - заборгованість по основному боргу; 37 541,95 грн. - загальна сума заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом; 40,00 - комісія; 4, 45 грн пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; 1,95 пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 688,34 - сума 3% річних на суму заборгованості; 218,95 грн. - сума 3% річних на суму нарахованої комісії.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення. При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені відповідачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 28 травня 2025 року.

Судді

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О. І. Шкоріна