Справа № 163/214/25 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета С. А.
Провадження № 22-ц/802/778/25 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Шевчук Л. Я.,

вивчивши апеляційну скаргу відповідача Волинської митниці на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 29 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про повернення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 29 квітня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Волинської митниці на користь ОСОБА_1 64003 грн 30 коп. безпідставно набутих грошових коштів, 1211 грн 20 коп. сплаченого судового збору та 6000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Вважаючи рішення суду незаконним, 28 травня 2025 року Пех С. А., діючи від імені відповідача Волинської митниці, через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу.

На підтвердження своїх повноважень Пех С. А. до апеляційної скарги додала: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12 листопада 2024 року, який містить лише інформацію про те, що керівником Волинської митниці є Стасенко Д. І., та довіреність у порядку передоручення від 12 листопада 2024 року, якою Стасенко Д. І. уповноважив Пех С. А. представляти інтереси Волинської митниці в судах.

Апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню з таких підстав.

Згідно з частинами 3, 4 ст. 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 58 ЦПК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) вказано, що починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи.

Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Аналіз апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що вони не містять визначених частиною четвертою статті 58 ЦПК України документів, які можуть підтвердити повноваження Пех С. А. діяти від імені відповідача Волинської митниці в порядку самопредставництва.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 245 ЦПК України довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним (частина перша статті 219 ЦК України).

Додана до апеляційної скарги довіреність від 12 листопада 2024 року, яка видана Пех С. А. у порядку передоручення від керівника Волинської митниці, нотаріально не посвідчена, а отже є нікчемною.

Даний підхід також застосовувався в ухвалах Верховного Суду від 13 травня 2024 року у справі № 183/12810/23, від 02 січня 2025 року у справі № 464/755/23.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Оскільки апеляційна скарга підписана Пех С. А., якою не надано доказів на підтвердження того, що вона має повноваження представляти відповідача Волинську митницю, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга подана особою, яка не має права її підписувати, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається особі, яка її подала.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357, 381 ч. 2 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Волинської митниці на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 29 квітня 2025 року визнати неподаною і повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий

Судді