САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1474/25
Провадження №2/726/311/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Богонос Г. Й. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №726/1474/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради.

В позові посилається на те, що 26 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області та складено актовий запис №274.

Під час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В липні 2024 року позивач з сином переїхав в м.Чернівці, оскільки працює головним адміністратором в ТОВ «Футбольний клуб «Буковина».

ОСОБА_2 проживає окремо, з дитиною не спілкується, не займається утриманням та вихованням. Як йому відомо, має намір виїхати за кордон на постійне місце проживання в іншій країні.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 з липня 2024 року та знаходиться на його постійному самостійному утриманні та вихованні.

З серпня 2024 року їх син ОСОБА_4 ходить в дитячу виховну установу Чернівецької міської громадської організації школа дитячого розвитку «Kinder Life», що можуть підтвердити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя. За глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З липня 2024 року не підтримують сімейні стосунки, разом не проживають, не ведуть спільне господарство. Шлюб носить формальний характер.

Вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини. Вони не знаходять спільної позиції для вирішення будь яких питань. Між подружжям почали виникати непорозуміння, що і призвело до звернення до суду.

Позивач в позовній заяві зазначає, що метою встановлення факту самостійного утримання та виховання батьком дитини є необхідність отримання можливості одноосібного звернення батьком до державних, медичних та освітніх закладів від імені та в інтересах дитини, вибору методів виховання, відпочинку, проживання без участі матері.

Просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на його повному утриманні та самостійному вихованні.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак просив розгляд справи провести без його участі та позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак спрямувала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.26).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву про розгляд справи без їх участі та просив при розгляді справи врахувати інтереси дитини (а.с.31).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уклав шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис №274, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № НОМЕР_1 від 26 жовтня 2019 року (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 17 червня 2021 року (а.с.11).

Довідкою №42 виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Футбольний клуб «Буковина» від 10.03.2025 року підтверджується, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «ФК «Буковина» з 16.07.2024 року та на даний момент займає посаду головного адміністратора (а.с.12).

Договором оренди від 01 квітня 2025 року підтверджується, що ОСОБА_1 орендує будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с.19).

Довідкою виданою директором Чернівецької міської громадської організації школа дитячого розвитку «Kinder Life» підтверджується, що сина ОСОБА_4 приводить та забирає з дитячої виховної установи батько ОСОБА_1 , який бере активну участь у виховані дитини, постійно цікавиться його успіхами в навчанні (а.с.22).

Відповідно до ст. 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно з ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частиною 3 ст.105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Судом встановлено, що життя в подружжя не склалося, вони втратили почуття взаємної поваги та любові, відповідачка не проживає з чоловіком та дитиною за однією адресою, не ведуть спільного господарства, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалася, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За загальним правилом з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Такі висновки містяться в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року по справі №200/952/19 та від 22 грудня 2021 року по справі №339143/20.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, що виходячи з інтересів дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини та правами батьків на виховання дітей, приходить до висновку, що слід залишити проживати ОСОБА_4 із батьком ОСОБА_1 на його повному утриманні та самостійному вихованні.

Керуючись ст.ст. 19, 55, 110, 112, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 7, 8, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 26 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис №274 розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на його повному утриманні та самостійному вихованні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк