КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9228/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Желепи О.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Григоренко І.В.,-

встановив:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Після уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 62 392 грн 34 коп. та сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 488 грн 60 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 травня 2022 року з картки «Універсальна» списано грошові кошти у розмірі 60 000 грн 00 коп. та відсотки за списання кредитних коштів у розмірі 2 392 грн 34 коп.

ОСОБА_1 зазначає, що 26 травня 2022 року перейшовши за посиланням про отримання грошової допомоги ООН від АТ КБ «Приватбанк», після здійснення ним підтвердження, позивачу надійшло повідомлення про списання з його картки грошових коштів.

Позивач вказує, що він не ініціював жодних операцій з переказу коштів, у зв`язку із цим звернувся до відповідача із скаргою.

Враховуючи, що АТ КБ «Приватбанк» відмовлено позивачу щодо повернення грошових коштів, ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2023 року названий позов задоволено.

Стягнуто з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 62 392 грн 34 коп. та сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992 грн 40 коп.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду від 16 травня 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» підтримала доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 заперечив щодо доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_1 після виявлення несанкціонованого списання грошових коштіввідразу звернувся до відповідача та до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій. АТ КБ «Приватбанк» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 26 травня 2022 року відбулася операція щодо списання кредитних коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 у розмірі 60 000 грн 00 коп. та комісії у розмірі 2 392 грн 34 коп.

ОСОБА_1 зазначав, що він 26 травня 2022 року приблизно о 18 год. 30 хв. перейшовши за посиланням про отримання грошової допомоги ООН від АТ КБ «Приватбанк» http:/ pb24 -blago.0.site/, система запропонувала ввести номер телефону та пароль для входу в систему «Приват24».

Після здійснення позивачем підтвердження, надійшло повідомлення про списання з картки грошових коштів.

Про вказану транзакцію ОСОБА_1 повідомив АТ КБ «Приватбанк» 26 травня 2022 року.

Згідно витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000258 від 27 травня 2022 року, ОСОБА_1 26 травня 2022 року звернувся до ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із повідомлення про заволодіння невідомою особою шахрайським шляхом грошовими коштами.

АТ КБ «Приватбанк» 06 червня 2022 року повідомило ОСОБА_1 про неможливість повернення коштів, оскільки при здійсненні переказу з картки було коректно введено номер картки, термін дії та CVV2 код, після чого транзакцію підтверджено за допомогою 3D Secure коду, який був направлений на фінансовий телефон ОСОБА_1

Листом від 20 червня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» повторно повідомило ОСОБА_1 про неможливість повернення грошових коштів.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначив, що дії відповідача щодо відмови у поверненні грошових коштів порушують його права. Позивач вважає, що переказ грошових коштів здійснено внаслідок неналежного виконання банком своїх обов`язків щодо забезпечення безпеки під час здійснення грошового переказу та належного обслуговування клієнтів.

За ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

За ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Відповідно до ч. 2 вказаної статті грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно до ч. 1 ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначено Законом України «Про платіжні послуги».

Статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг; користувач платіжних послуг (далі -користувач) - фізична особа або юридична особа, яка отримує чи має намір отримати платіжну послугу як платник або отримувач (або обидва одночасно) та/або є власником електронних грошей (цифрових грошей Національного банку України), а в разі надання послуг банком - клієнт банку; неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно); платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки; платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього.

Згідно з ст. 68 Закону електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою.

Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів.

Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: 1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; 2) ініціювання дистанційної платіжної операції; 3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій).

Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації.

Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача.

Статтями 86, 87 Закону України «Про платіжні послуги» визначена відповідальність надавачів платіжних послуг та платників під час виконання платіжних операцій.

Так, надавач платіжних послуг, який обслуговує неналежного отримувача, для встановлення правомірності платіжної операції з використанням платіжного інструменту в разі опротестування неналежної платіжної операції власником рахунку та/або держателем та/або на вимогу емітента зобов`язаний після отримання відповідного повідомлення негайно заблокувати кошти в сумі неналежної платіжної операції на рахунку неналежного отримувача на строк до 30 календарних днів.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до положень п. 146 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164, власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Указані висновки відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23).

Так, ОСОБА_1 зазначав, що 26 травня 2022 року відбулася операція щодо несанкціонованого списання кредитних коштів з карткового рахунку у розмірі 60 000 грн 00 коп. та комісії у розмірі 2 392 грн 34 коп.

Виявивши списання з банківського рахунку позивача значної суми коштів, ОСОБА_1 відразу звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою щодо спірної транзакції, повідомленням про шахрайські дії відносно нього.

Згідно долученої до матеріалів справи копії скарги, ОСОБА_1 зазначав, що ним підтверджено вхід до додатку «Приват24», а не здійснення будь-якої іншої операції щодо списання чи перерахування грошових коштів.

Після підтвердження входу до додатку «Приват24» миттєво надійшло сповіщення щодо списання грошових коштів у розмірі 60 000 грн 00 коп. та комісії.

Згідно витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000258 від 27 травня 2022 року, ОСОБА_1 26 травня 2022 року звернувся до ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із повідомленням про заволодіння невідомою особою шахрайським шляхом грошовими коштами.

Так, ОСОБА_1 відразу після виявлення факту списання з його картки грошових коштів звернувся до банку та до правоохоронних органів з відповідними заявами. Вказані обставини свідчать про відсутність волевиявлення позивача на здійснення перерахування грошових коштів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що АТ КБ «Приватбанк» не надано до суду доказів вжиття заходів щодо запобігання порушенню прав позивача та їх поновлення, зокрема, щодо здійснення СМС-інформування позивача про всі операції, сповіщення позивача в додатку «Приват24» та інше.

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою, а тому за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах.

Відповідачем АТ «КБ «Приватбанк» не надано жодних доказів, які б безспірно доводили, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 узгодив вхід до застосунку «Приват24» ймовірним третім особам для здійснення платіжної операції, колегія суддів оцінює критично, оскільки на підтвердження вказаного посилання АТ КБ «Приватбанк» не надано жодних належних та допустимих доказів.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 16 травня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 27 травня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.В. Желепа

С.Г. Музичко