Справа № 216/3235/24
провадження 2/216/467/25
УХВАЛА

іменем України

13 травня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Цимбалістенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кулініча О.В.,

представника позивача Домбровської Є.В.,

представника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому засіданні в залі судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про зобов`язання забезпечити доступ, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В. перебуває вищевказана цивільна справа.

Судове засідання у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про зобов`язання забезпечити доступ, призначено на 15 травня 2025 року.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року до особи, яка представилась відповідачем ОСОБА_1 застосовано захід процесуального примусу у виді попередження за порушення порядку в судовому засіданні.

Після оголошення вступної резолютивної частини ухвали, суддя Цимбалістенко О.В. повторно намагалась встановити особу яка представилась відповідачем ОСОБА_1 . На що особа яка представилась відповідачем жінкою ОСОБА_1 надавши «Титул людини» та повідомила, що не визнає документи, які належать «корпорації Україна». Паспорт громадянина України, особою, яка представилась відповідачем надано не було.

Після чого представником відповідача було заявлено усний відвід головуючому судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В., у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів в неупередженості судді, в обґрунтування своєї заяви представник відповідача ОСОБА_2. зазначила, що на її думку суддя упереджено ставиться до відповідача та не хоче встановлювати її особу за «Титулом людини», а отже у неї виникли сумніви щодо об`єктивності судді в розгляді справи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача про відвід головуючого судді.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить; висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Таким чином, оскільки заява про відвід судді заявлена представником відповідача під час судового засідання, тому питання про відвід вирішує суд, що розглядає справу.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях статей 36-41 Цивільного процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з цим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було унормовано у статті 36 Цивільного процесуального кодексу України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Biluha v. Ukraine» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Відповідно до частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. При цьому, частиною 4 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За змістом частини третьої статті 39 Цивільного процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим.

В частині четвертій статті 39 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно довести наявність упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Суд звертає увагу представника відповідача на те, що наданий для встановлення особи відповідача «Титул людини» не є документом за допомогою якого можна ідентифікувати особу. Зокрема до документів, що посвідчують особу та підтверджують її громадянство відповідно до ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» відносяться наступні документи: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України; документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.

З доводів представника відповідача у цій справі не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні заяви представника відповідача про відвід головуючого судді слід відмовити через відсутність достатньо обґрунтованих підстав, які б підтверджували упередженість судді Цимбалістенко О.В. при розгляді цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про зобов`язання забезпечити доступ.

Керуючись ст.ст. 36-40 , 259-261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В. у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про зобов`язання забезпечити доступ - відмовити.

Ухвала суду набирає чинності негайно і окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 19 травня 2025 року

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО