29.05.2025 Єдиний унікальний № 372/5223/24 провадження № 2/371/176/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 372/5223/24

Провадження № 2/371/176/25

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Харченко І.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 09 грудня 2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач уклали договір позики № 3647112. Відповідач підписав договір електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами договору відповідач отримав у позику грошові кошти та зобов?язався повернути суму позики та нараховані відсотки відповідно до умов договору.

Згідно з умовами договору позики, відповідачу надано позику у сумі 6000,00 грн, яку він зобов?язався повернути через 30 днів та сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитними договорами та договором позики. Проте відповідач не виконував належним чином зобо?язання за договором позики, внаслідок чого утворилася заборгованість.

21 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2106, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до боржників, визначених у реєстрах боржників.

Згідно з даними реєстру боржників № 1 від 21 червня 2024 року позивач набув право вимоги до відповідача за договором позики № 3647112 від 09 грудня 2020 року. Сума заборгованості відповідача за договором позики, визначена у реєстрі боржників, складала 18122,00 грн, з яких 6000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 12122,00 грн заборгованість за відсотками.

Звертаючись до суду, представник позивача зазначила, що після укладення договору факторингу відповідач будь-яких дій, направлених на виконання умов договору, не вчиняв, заборгованість не сплатив. Після укладення договору факторингу позивач здійснив перерахунок заборгованості за відсотками за договором позики у межах строку кредитування, врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором у розмірі 260,00 грн.

У зв?язку з чим загальна сума заборгованості відповідача за договором позики, право вимоги за яким набув позивач відповідно до договору факторингу, складає 9316,40 грн, з яких 6000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3316,40 грн сума заборгованості за відсотками.

Зазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 2422,40 грн просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О. від 23 жовтня 2024 року справу прийнято до провадження як таку, що надійшла за підсудністю з Обухівського районного суду Київської області, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

31 жовтня 2024 року та 10 березня 2025 року відповідачу направлені копія ухвали про відкриття спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

20 листопада 2025 року та 01 квітня 2025 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано відсутність адресата за зазначеною адресою та закінчення терміну зберігання.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд вжив заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання. Також 10 березня 2025 року на офіційному вебпорталі судової влади України розміщено оголошення, за змістом якого відповідач повідомляється про розгляд цивільної справи за його участі.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

На підставі статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не подав.

Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, зважаючи на ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи

Суд встановив такі фактичні обставини.

09 грудня 2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач уклали договір позики № 3647112. Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства. (а.с. 15).

Згідно з умовами договору відповідачеві надано позику у сумі 6000,00 грн. У договорі позики погоджено розмір процентної ставки за користування кредитом, яка визначається у розмірі 1,99 % в день, строк кредитування 30 днів, термін повернення позики - 08 січня 2021 року.

Договір відповідач підписав електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора NwV5gHBmP1, що підтверджується даними довідки про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 16).

09 грудня 2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» переказало на рахунок № НОМЕР_1 кошти у сумі 6000,00 грн, що підтверджується даними повідомлень ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 12/09/24-6 від 12 вересня 2024 року та ТОВ «ФК «Фінекспрес» № 13/09-2024-4/ТНПП від 13 вересня 2024 року (а.с. 37-39, 40)

Факт належності картки № НОМЕР_1 відповідачеві та надходження коштів підтверджується даними довідки АТ «Універсал Банк» № БТ/7338 від 21 листопада 2024 року, згідно із даними якої банківська картка № НОМЕР_2 була емітована на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ). 09 грудня 2020 року на зазначену карту зараховано кошти у сумі 6000,00 грн (а.с. 81).

21 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2106 (а.с. 20-31, 33).

Згідно з пунктом 5.2. договору факторингу, за цим договором перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому передачі реєстру заборгованостей.

21 червня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» складено акт приймання передавання реєстру боржників за договором факторингу № № 2106 від 21 червня 2021 року (а.с. 32).

Відповідно до даних реєстру боржників № 1 від 21 червня 2024 та витягу з вказаного реєстру до договору факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 за договором позики № 3647112 від 09 грудня 202 року у розмірі 18122,00 грн, з яких 6000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 12122,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 34-36).

Згідно з даними розрахунку, складеного ТОВ «Фінансова компанія управління активами», за кредитним договором № 3647112 відповідачу 09 грудня 2020 року, після укладення договору факторингу, позивач здійснив перерахунок заборгованості за відсотками за договором позики у межах строку кредитування (за 30 днів), врахувавши здійснені відповідачем платежі за договором у розмірі 260,00 грн. У зв?язку з чим загальна сума заборгованості відповідача за договором позики складає 9316,40 грн, з яких 6000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3316,40 грн сума заборгованості за відсотками. За даними складеного розрахунку заборгованості з моменту набуття права вимоги позивач будь яких нарахувань за вказаним договором не проводив (а.с. 12-14).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання кредитних коштів уклав договір позики за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто одноразового ідентифікатора.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, підписавши договір позики електронним підписом, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання коштів у кредит та позику, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, на підставі укладеного електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов?язки, які походять із кредитного договору чи договору позики.

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач обумовили у письмовому вигляді та передбачили порядок та умови отримання кредитних коштів, погашення кредитів, погашення заборгованості по кредитах та розмір відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитом, в тому числі і при неналежному виконанні договірних зобов`язань.

Даними долучених до справи повідомлень ТОВ «ФК «Фінекспрес» та АТ «Універсал Банк» підтверджено зарахування грошових коштів на належну відповідачу платіжну картку, реквізити якої надані ОСОБА_2 .

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Умови договорів про розмірпозики, порядок її надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за користування коштами, були викладені у підписаному відповідачем договорі позики.

Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до відповідача та набуття такого права ТОВ «ФК «Управління активами» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Право вимоги за договорами кредиту на підставі договорів факторингу перейшло до позивача.

У порушення норм закону та умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунки попереднього кредитора ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів», ні на рахунок ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

Визначаючи розмір наявної заборгованості та її складові, суд ураховує, що загальними вимогами процесуального права визначено обов?язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розрахунки позивачем складені у відповідності до норм законодавства та умов договору позики, з урахуванням внесених відповідачем на погашення заборгованості коштів. Дані про оспорення відповідачем вказаних розрахунків чи фактів укладення договору позики, отримання коштів за кредитним договор, правомірності набуття права вимоги до позивача за договорами факторингу відсутні.

У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що відповідач має заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за договором позики №3647112 від 09 грудня 2020 року, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у загальному розмірі 9316,40 грн, з яких 6000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3316,40 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими у межах строку кредитування. Ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики, яка складається з суми заборгованості за основними сумами боргу та суми заборгованості за процентами, підтверджені матеріалами справи.

Позивач довів обґрунтованість усіх заявлених позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за договором позики №3647112 від 09 грудня 2020 року, з урахуванням суми основного боргу та заборгованості за процентами, у загальному розмірі 9316 гривень 40 копійок та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок, всього 11738 (одинадцять тисяч сімсот тридцять вісім) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 29 травня 2025 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», , місцезнаходження: кабінет під номером 70, будинок під номером 98А, вулиця Соборна, місто Ірпінь, Бучанський район, Київська область.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя Л.О. Капшук