У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2025 Справа №2-4635/09 Провадження №2-п/607/22/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

за участі сторін:

представника позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» Ніценка О.С.,

представника відповідача Калінчука П.В., адвоката Покотила Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покотило Юрій Володимирович, про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст заяви

25 травня 2009 року ВАТ АБ «Укргазбанк», в особі відділення «Тернопільське обласне управління» ВАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом, який був уточнений під час розгляду справи, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за основною сумою боргу 10 124,86 долари США, нараховані відсотки 138,18 доларів США, несплачені проценти по кредиту 1 364,73 долари США, несплачена заборгованість по тілу кредиту 2 677,14 доларів США, пеня за порушення строків повернення кредиту 968,96 гривень, надсилання телеграм 169,86 гривень. Всього: 14 304,91 долари США та 1 138,82 гривень, а також, стягнути судові витрати (а.с. 2 4, 52).

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року позов задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в сумі 14 304,91 долари США, що еквівалентно 114 296,23 гривень, яка включає: заборгованість за основною сумою боргу 10 124,86 долари США, нараховані відсотки 138,18 доларів США, несплачені проценти по кредиту 1 364,73 долари США, несплачена заборгованість по тілу кредиту 2 677,14 доларів США, пеня за порушення строків повернення кредиту 968,96 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення 250 гривень, судового збору 1 052,99 гривні, судових витрат 169,86 гривень (а.с. 58, 59, 62).

17 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Покотило Ю.В. звернувся в порядку цивільного судочинства до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, із заявою про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року у цивільній справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив: поновити строк на оскарження заочного рішення, заочне рішення скасувати та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 70 75).

В обґрунтування вказаної заяви представник ОСОБА_1 адвокат Покотило Ю.В. зазначив, що про розгляд судом справи № 2-4625/09 відповідач повідомлений не був, судових повісток чи викликів особисто не отримував і не міг отримати, оскільки на час розгляду справи, як і на цей час постійно проживає в м. Житомирі. Про існування вказаного рішення суду останній дізнався в 2025 році від працівників ТОВ «Полонне-Агро», які повідомили, що належна йому земельна ділянка, яка перебуває в оренді вказаного Товариства, продана виконавцем в ході примусового виконання якогось рішення суду, про що ТОВ «Полонне-Агро» стало відомо від нового власника, який повідомив їм про це. Адвокат посилається на те, що заявлені позовні вимоги не підлягали задоволенню, оскільки заборгованість було стягнуто на підставі кредитного договору № 127 від 05 січня 2007, яким банк надав позичальнику кредит в сумі 17 780 доларів США на придбання автомобіля, шляхом перерахування суми кредиту на рахунок продавця автомобіля. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази належного виконання банком своїх зобов`язань за договором, зокрема: докази перерахування коштів в сумі 17 780 доларів США продавцю автомобіля. У матеріалах справи наявне розпорядження від 05 січня 2007 року, яким було зобов`язано операційний відділ Тернопільської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» видати кредит в сумі 17 780 доларів США на купівлю автомобіля, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, здійснивши відповідну бухгалтерську проводку, однак документального підтвердження виконання цього розпорядження платіжного доручення, матеріали справи не містять.

Крім того, як вбачається з листа ВАТ АБ «Укргазбанк» від 18 листопада 2008 року, банк вимагав від позичальника погасити заборгованість за кредитом до 30 листопада 2008 року. Таким чином, банк в односторонньому порядку змінив строк повернення кредиту на 30 листопада 2008 року. Як вбачається з розрахунків заборгованості, позивачем було нараховано відсотки та пеню не лише до 30 листопада 2008 року, а й за період з 01 грудня 2008 року до 31 серпня 2009 року, що було неправомірно. Крім того, підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з позичальника та поручителя були відсутні.

2. Стислий зміст заперечень на заяву

Від ПАТ АБ «Укргазбанк» через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на заяву, в яких висловлено прохання відмовити ОСОБА_1 у поновленні строків на подання до суду заяви від 17 квітня 2025 року про перегляд заочного рішення та у задоволенні її вимог. Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» посилався на те, що 27 грудня 2006 року ОСОБА_1 звернувся до позивача про отримання кредиту; 05 січня 2007 року останній уклав кредитний договір № 127, за яким одержав кредит у сумі 17 780 доларів США, зі сплатою відсотків 12,5% річних, строком до 04 січня 2013 року. Виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено: заставою автомобіля «Great Wall Suv CC64600», 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; порукою ОСОБА_2 на умовах договору поруки № 42 від 05 січня 2007 року. У зв`язку з допущенням відповідачем-1 простроченням періодичних платежів за кредитним договором позивач 25 травня 2009 року звернувся до суду із вказаним позовом, який 27 серпня 2009 року задоволено та 15 жовтня 2010 року були видані дублікати виконавчих листів. Дублікати виконавчих листів неодноразово подавались позивачем до примусового виконання та наразі виконання рішення суду триває. Крім того, в рамках виконавчого провадження ВП № 20087989 був реалізований 17 січня 2011 року в примусовому порядку заставний автомобіль, згідно протоколу № 21/206/10/з-1 проведення аукціону, складеного організатором аукціону СП «Юстиція» та 19 січня 2011 року кошти від реалізації цього майна були отримані позивачем у розмірі 25 554,83 гривні. Окрім примусової реалізації заставного автомобіля у 2011 році, органами виконавчої служби здійснювалось звернення стягнення на заробітну плату відповідача-1 в рамках виконавчих проваджень.

Крім того представник ПАТ АБ «Укргазбанк» вказує, що ЦПК передбачає необхідність двох аспектів, а саме: процесуального та неподання (посилання) на докази, які мають істотне значення для вирішення справи. ОСОБА_1 був обізнаний із тим, що в суді у 2009 році слухалась справа № 2-4635/09 та було ухвалено заочне рішення по ній раніше ніж в 2025 році. На це вказують повідомлення про вручення судової повістки по справі, а також зміст листа Першого ВДВС Тернопільського МУЮ ГУЮ у Тернопільській області № 19-7962-06 від 14 березня 2013 року, в якому вказано, що відповідач-1 надав державному виконавцю пояснення щодо невиконання рішення суду, де пояснив про відсутність можливості погашення заборгованості. Крім того, органами виконавчої служби здійснювалось стягнення на заробітну плату відповідача-1, починаючи з 17 червня 2014 року до 25 вересня 2024 року включно. Тобто, відповідач-1 не міг не знати про таке стягнення з його заробітної плати протягом тривалого часу. Крім того, ОСОБА_1 не доведено обставину невиконання позивачем зобов`язань за кредитним договором. Отже, звернення відповідача-1 із заявою до суду через більше ніж 15 років після його постановлення, за відсутності поважних причин пропуску строку на її подання, свідчить про свідоме порушення останнім принципу правової визначеності.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2025 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покотило Ю.В., про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року у цивільній справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 94).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Покотило Ю.В. заяву про перегляд заочного рішення підтримав у повному обсязі з підстав наведених у ній.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» Ніценко О.С. заперечив щодо задоволення заяви про перегляд заочного рішення та просив відмовити у поновленні строків.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши заяву про перегляд заочного рішення, суд виходить з наступного.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом

25 травня 2009 року ВАТ АБ «Укргазбанк», в особі відділення «Тернопільське обласне управління» ВАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом, який був уточнений під час розгляду справи, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за основною сумою боргу 10 124,86 долари США, нараховані відсотки 138,18 доларів США, несплачені проценти по кредиту 1 364,73 долари США, несплачена заборгованість по тілу кредиту 2 677,14 доларів США, пеня за порушення строків повернення кредиту 968,96 гривень, надсилання телеграм 169,86 гривень. Всього: 14 304,91 долари США та 1 138,82 гривень, а також, стягнути судові витрати (а.с. 2 4, 52).

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року позов задоволено (а.с. 58, 59, 62).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

2.1. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України).

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (речення друге абзацу першого підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 1-рп/2015). Принцип юридичної визначеності як складова конституційного принципу верховенства права є сукупністю вимог до організації та функціонування системи права, процесів правотворчості та правозастосування у спосіб, який забезпечував би стабільність юридичного становища індивіда (перше речення абзацу третього підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 6 червня 2019 року № 3-р/2019).

Суд зазначає, що в аспекті необхідності забезпечення функціонування національного правопорядку, що уґрунтований на принципі верховенства права, вкрай важливим є гарантування сталості та прогнозованості процесу правозастосування, юридичного становища особи, зокрема у частині обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили. Можливість необґрунтованого перегляду таких рішень ставить під сумнів здатність кожного ефективно реалізувати конституційне право на судовий захист, а також є несумісним із принципом юридичної визначеності як елементом принципу верховенства права.

У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (перше речення пункту 1 статті 6).

Суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання (частина перша статті 129-1 Конституції України).

Додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) є надважливим для забезпечення поваги до суду, його рішень та дієвості всієї системи правосуддя в державі, керованій правовладдям (абзац перший підпункту 7.7 пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІI)/2023). Конституційний Суд України також зазначав, що згідно з приписами Основного Закону України, юридичними позиціями Конституційного Суду України, що є співвідносними з приписами Конвенції, та практикою Європейського суду з прав людини реалізація права на судовий захист можлива з додержанням конституційних принципів, зокрема принципу остаточності судових рішень (res judicata). За сталою практикою Європейського суду з прав людини додержання принципу остаточності судових рішень (res judicata) означає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення лише задля проведення повторного слухання і нового розв`язання справи (див., абзац другий підпункту 4.1, абзац перший підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 14 лютого 2024 року № 1-р(II)/2024).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року (заява № 24465/04) вказав, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (§ 33).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року (заява № 32053/13) зазначив що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див, зокрема, §§ 46, 47).

Отже, з метою забезпечення принципу юридичної визначеності, враховуючи принцип res judicata, судове рішення, яке набрало законної сили, особливо у тих випадках, коли з моменту набрання ним законної сили минув значний час, може бути переглянуте у разі наявності вагомих підстав, які безумовно свідчать про поважність пропуску строку на його оскарження, встановленого процесуальним законом.

2.2. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне процесуальне законодавство у межах позовного провадження регламентує можливість заочного розгляду справи. Заочним розглядом справи є специфічна процедура, унормована главою 11 розділу ІІІ Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розгляду цивільної справи та її вирішення за відсутності відповідача.

ЦПК України встановлює чіткі передумови, які дають можливість суду розглянути відповідний позов у порядку заочного розгляду справи. Так, умовами проведення заочного розгляду справи є: 1) належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання; 2) нез`явлення відповідача у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та 4) відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи. Лише в разі одночасного існування всіх перелічених умов суд може ухвалити заочне рішення в справі (частина перша статті 280 ЦПК України).

Окрім особливих умов для можливості проведення заочного розгляду справи законодавець встановив й особливу процедуру оскарження судових рішень, ухвалених у порядку заочного розгляду справи.

Зокрема, законодавець передбачив, що заочне рішення підлягає скасуванню судом першої інстанції, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 288 ЦПК України).

Отже, ЦПК України встановлює можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття відповідачем участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

2.3. Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року (справа № 756/11081/20) вказано, що частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу. За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається «ex officio». Велика Палата Верховного Суд також зауважила, що зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу (див., пункти 61 63).

Натомість право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідач набуває лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Частиною другою статті 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

2.4. Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини третя, четверта статті 284 ЦПК України).

Прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви (частина перша статті 286 ЦПК України). У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд згідно із частиною третьою статті 287 ЦПК України може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З конструкції наведеної статті вбачається, що лише за наявності двох умов можливе скасування заочного рішення.

Таким чином, підставами для перегляду заочного рішення є одночасне існування наступних обставини: наявність доказів, що мають істотне значення для справи та відсутність відповідача в судовому засіданні з поважних причин, або необізнаність про розгляд справи.

2.5. В аспекті цієї справи суд вважає за необхідне зазначити, що провадження у справі було відкрито 27 грудня 2009 року, з повідомленням учасників справи (а.с.1). Відповідач був обізнаний про розгляд справи, про що свідчать телеграми, які були вручені його дружині (а.с. 43, 50). Судові засідання були призначені на 12 год. 10 хв. 22 липня 2009 року та 11 год. 00 хв. 27 серпня 2009 року (а.с. 40, 46). У жодне із призначених судових засідань відповідач не з`явився, причини неявки не повідомив.

Також, суд зазначає, що у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвоката Покотило Ю.В. зазначив, що ОСОБА_1 проживає в м. Житомир, й проживав там у період розгляду справи, утім зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Проте, оскільки фактично проживав не за місцем реєстрації не був поінформований про судове провадження щодо нього

З огляду на вищевикладене, твердження відповідача щодо необізнаності про розгляд справи не знайшли свого підтвердження.

Крім того, як вказано в листі начальника Першого ВДВС Тернопільського МУЮ ГУЮ у Тернопільській області № 19-7962-06 від 14 березня 2013 року, що 20 травня 2010 року ОСОБА_1 з`явився у відділ ДВС та надав державному виконавцеві пояснення щодо невиконання рішення суду, відповідно до якого пояснив про відсутність можливості погашення заборгованості.

Таким чином, ОСОБА_1 не могло бути невідомо про заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 (справа № 2-4635/09).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В заяві про перегляд заочного рішення представник заявника вказує, що він повідомлений не був, судових повісток чи викликів особисто не отримував і не міг отримати, оскільки на час розгляду справи, як і на даний час постійно проживає в м. Житомирі.

Окрім цього, представник відповідача не погоджується із розрахунком заборгованості, щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення представник відповідача посилається на те, що судом під час ухвалення рішення враховано розрахунок, наданий позивачем та долучений до позову. Тобто, фактично не погоджується із доказами, дослідженими судом. На інші докази, не досліджені судом, які б на його думку мали істотне значення для правильного вирішення справи не посилається та їх не надає.

Аналізуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що справу було розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, з дотриманням принципів цивільного судочинства.

Згідно з частиною третьою статті 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення, та у такому випадку згідно частини четвертої цієї статті у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Таким чином, заява не містить посилань на належні, існуючі на час ухвалення рішення докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи і, які могли би бути підставою для безумовного скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви

Суд зазначає, що заочне судове рішення може бути переглянуте судом якщо відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. У поданій до суду заяві про перегляд заочного рішення не наведено належного обґрунтування, а також не надані докази, які б свідчили про поважність причин неявки в судові засідання, неподання відзиву на позовну заяву або мали б істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення суду, а тому подану заяву необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 2, 12, 258 261, 280 289, 352355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покотило Юрій Володимирович, про поновлення строку на оскарження заочного рішення задовольнити.

2. Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Покотило Юрій Володимирович, про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 серпня 2009 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

3. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

4. Роз`яснити заявнику, що у разі непогодження з висновком суду, заявник має можливість оскаржити рішення до Тернопільського апеляційного суду в загальному порядку.

5. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

7. Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 травня 2025 року.

Головуючий суддя Т. І. Якімець