Справа № 712/3079/25
Провадження № 2/712/2110/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Пономаря В.О.,

за участю секретаря судового засідання Кеденко Я.О.,

представника позивача Чорноіваненка Д.О.,

представника відповідача Бойка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Путейка Генерала 52» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та відповідача

Позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Путейка Генерала 52» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за внесками та платежами на утримання будинку та прибудинкової території, нарахованими відповідно до рішень загальних зборів співвласників, а також інфляційних втрат, трьох процентів річних, судового збору та витрат на правничу допомогу.

У позовній заяві позивач посилався на те, що відповідачка, як співвласник квартири у багатоквартирному будинку, зобов`язана брати участь у фінансуванні витрат на утримання спільного майна шляхом сплати обов`язкових внесків у визначених зборами розмірах. Відповідач не виконувала зазначеного обов`язку, що спричинило утворення заборгованості.

Позивач зазначив, що на адресу відповідача направлялася письмова вимога про погашення заборгованості, однак вона залишилась без реагування. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 17?961 грн 91 коп, трьох процентів річних у сумі 1?608 грн 72 коп, інфляційних втрат 7?330 грн, а також судового збору та витрат на правову допомогу.

Після подання позову, позивач подав дві заяви про зменшення позовних вимог:

-першою заявою (від 16.04.2025) зменшено розмір вимоги у зв`язку з сплатою основної суми заборгованості, з урахуванням якої позивач просив стягнути з відповідача лише інфляційні втрати в сумі 7 330 грн та три проценти річних у сумі 1?608 грн 72 коп;

-другою заявою (від 28.05.2025) позовні вимоги зменшено в частині інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 24.02.2022 по 29.12.2023, з огляду на дію постанови КМУ № 206 від 05.03.2022, що встановлює обмеження нарахування штрафних санкцій. В оновленому розрахунку інфляційні втрати склали 3?635 грн 72 коп, три відсотки річних 989 грн 12 коп.

З огляду на подані заяви, позивач остаточно просить стягнути з відповідача: 3?635 грн 72 коп інфляційні втрати; 989 грн 12 коп три відсотки річних; 3?028 грн судовий збір; 7?500 грн витрати на правову допомогу.

Відповідачка правом на відзив не скористалася.

Водночас представник відповідача адвокат Бойко А.С. 28.05.2025 подав заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову. У заяві вказав, що станом на 28.05.2025 основна сума заборгованості за сплату внесків та платежів на утримання будинку та прибудинкової території, яка була предметом позову, є частково погашеною. На підтвердження цього надано копію квитанції про оплату, видану АТ КБ «ПриватБанк» 07.04.2025.

В частині вимог про стягнення інфляційних втрат у сумі 7 330 грн та трьох відсотків річних у сумі 1 608 грн 72 коп. відповідачка не визнає позов, посилаючись на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно із яким позичальники у період дії воєнного стану звільняються від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, включаючи сплату інфляційних втрат та трьох відсотків річних, у разі прострочення виконання грошових зобов`язань.

Також представник відповідача вказав, що вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу є непропорційними й не доведені належними доказами. З огляду на вказане, просить суд відмовити у задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних, а також витрат на професійну правничу допомогу через їх недостатню підтвердженість.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Путейка Генерала 52» звернулося 13.03.2025 до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.03.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача 16.04.2025 та 28.05.2025 подано заяви про зменшення позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача позов з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог підтримав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів наведених у письмовій заяві від 28.05.2025.

ІІ. Мотивувальна частина рішення

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача з оплати житлово-комунальних послуг, який пов`язаний із правовідносинами, що регулюються, зокрема, нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон № 2189), Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 № 417-VIII (далі Закон № 417), Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-ІІІ (далі Закон № 2866).

Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі ст. 322 ЦК України, якою встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом № 417.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону № 417, співвласники зобов`язані, зокрема, виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 2 ст. 7 Закону № 417 передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону № 417, витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189, до житлових послуг відноситься послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: 1) забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; 2) купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; 3) поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 4) інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189, споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний чи колективний споживач. Крім того, згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 2189, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За змістом положень Закону № 2189, житлові послуги у багатоквартирних будинках надаються споживачам управителем багатоквартирного будинку. Натомість ст. 12 Закону № 2866 передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ) через свої органи управління.

Статтею 22 Закону № 2866 передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення ОСББ фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Для фінансування самозабезпечення ОСББ співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання.

Згідно зі ст. 16 Закону № 2866, ОСББ має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до ст. 23 Закону № 2866, власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Статтею 10 Закону № 2866, передбачено, що вищим органом управління ОСББ є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії.

До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, питання про використання спільного майна, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд.

Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.

Аналіз вищенаведених норм законодавства свідчить, що у випадку коли утримання та експлуатація багатоквартирного будинку здійснюється ОСББ шляхом самозабезпечення, то ОСББ, як окрема юридична особа, виконує функції управителя багатоквартирним будинком. За своїми функціональними повноваженнями ОСББ в особі органів управління має право вживати заходів для забезпечення реконструкції, реставрації, капітального ремонту приміщень або їх частин багатоквартирного будинку.

З огляду на обставини спірних правовідносин судом встановлено, що управління багатоквартирним будинком, в якому відповідач має власну квартиру під АДРЕСА_1 , здійснюється об`єднанням співвласників такого будинку, тобто ОСББ «Путейка Генерала 52».

Рішеннями загальних зборів ОСББ «Путейка Генерала 52» затверджувались відповідні тарифи на утримання будинку та прибудинкової території, з урахуванням яких позивач правомірно та обґрунтовано здійснював нарахування щомісячних платежів по квартирі відповідачки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 станом на 24.02.2025 мала перед позивачем невиконане прострочене грошове зобов`язання з оплати внесків співвласника багатоквартирного будинку в розмірі 17 961 грн 91 коп.

Зазначене сума заборгованості сплачена відповідачем 07.04.2025, що підтверджується копією квитанції АК КБ «Приват Банк» та відомостями, наведеними представником позивача в заяві про зменшення позовних вимог від 16.04.2025.

Що стосується нарахування позивачем інфляційних втрат та 3 % річних у зв`язку із простроченням відповідачем ОСОБА_1 грошового зобов`язання, а саме: інфляційних збитків на суму 3?635 грн 72 коп. та 3% річних у розмірі 989 грн 12 коп, то суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінюючи доводи представника відповідача про те, що на підставі положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України неможливе стягнення інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає наступне.

Указана правова норма передбачає звільнення позичальника від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошових зобов`язань за договорами позики, кредиту або споживчого кредиту, які укладені з банками або іншими кредитодавцями (позикодавцями). Водночас, спірні правовідносини у цій справі виникли не на підставі договору позики або кредиту, а у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань зі сплати обов`язкових внесків співвласника багатоквартирного будинку, встановлених рішенням загальних зборів ОСББ.

З огляду на це, норми п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які мають спеціальне регулювання для договорів позики, не поширюються на правовідносини, що виникають у сфері управління багатоквартирним будинком і пов`язані з виконанням обов`язку співвласника щодо фінансування утримання будинку.

Отже, прострочення відповідачем сплати внесків тягне застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що були обґрунтовано заявлені позивачем у межах остаточної редакції позовних вимог.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки на предмет їх відповідності положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України та встановив, що вони виконані у відповідності до цієї норми матеріального права, а також з урахуванням суми боргу відповідача. Водночас матеріали справи не містять будь-яких контррозрахунків відповідача щодо помилковості або неправильності їх проведення позивачем.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що доводи відповідача щодо звільнення від відповідальності за ст. 625 ЦК України не ґрунтуються на законі та підлягають відхиленню.

У свою чергу доводи позивача суд визнає обгрутованими та такими, що відповідають вимогам законодавства.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги від 21.02.2025, укладеного між ОСББ «Путейка Генерала 52» та адвокатським бюро «Чорноіваненко і партнери»; 2) акту приймання-передавання наданих послуг від 28.05.2025, в якому міститься перелік наданих правових послуг, зокрема зазначено, що адвокат склав позов, зібрав необхідні докази та скерував відповідну заяву до Соснівського районного суду м. Черкаси; 3) платіжної інструкції № 904 від 27.02.2025, відповідної до якої ОСББ «Путейка Генерала 52» сплатило АБ «Чорноіваненко і партнери» 7 500 грн згідно із рахунком № 3 від 26.02.2025.

У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги АБ «Чорноіваненко і партнери» в особі адвоката Чорноіваненка Д.О. у справі щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги.

Проте у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц, від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 звернено увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку із цим, суд визначає вартість наданих правових послуг в розмірі 3 000 грн, що відповідає критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи (справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є незначним), а відповідно такі витрати у вказаному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується прохання позивача, що про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на сплату судового збору, то суд зазначає про таке.

Із досліджених судом матеріалів цивільної справи вбачається, що за подання позовної заяви позивачем сплачено 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 06.03.2025 № 908.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача (з урахуванням заяв про їх зменшення) про стягнення із відповідача заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території обґрунтованими і задовольнив їх, то із відповідача на користь позивача, керуючись ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Путейка Генерала 52» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Путейка Генерала 52», (місцезнаходження за адресою: вул. Івана Кожедуба, 52, ) грошові кошти в сумі 4 624 (чотири тисячі шістсот двадцять чотири) грн 84 (вісімдесят чотири) коп., із яких 3 % річних 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 12 (дванадцять) коп. та інфляційну складову боргу в розмірі - 3 625 (три тисячі шістсот тридцять п`ять) грн 72 (сімдесят дві) коп.

Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Путейка Генерала 52», (місцезнаходження за адресою: вул. Івана Кожедуба, 52, ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.06.2025.

Найменування сторін у справі:

Позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Путейка Генерала 52», адреса: вул. Івана Кожедуба, 52, .

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя В.О. Пономар