Справа №627/192/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2025 р. с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Бугаєнко І.В., за участю секретаря В`юнник В.В., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Гофельд Ганна Сергіївна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визнання недійсним правочину та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Гофельд Ганна Сергіївна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визнання недійсним правочину та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

05.05.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Борисової І.М. про поновлення процесуального строку, у якому просить поновити їй, як представнику ОСОБА_2 , процесуальний строк для подачі письмового відзиву. Клопотання мотивоване тим, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 21.04.2025 уклала з адвокатом договір на надання їй правничої допомоги, то виконати своєчасно вимоги ухвали суду від 24.02.2025 про необхідність подачі письмового відзиву в строк до 17 березня 2025 року представник відповідача з поважної причини не мала можливості.

21.05.2025 від представника позивача - адвоката Гофельд Г.С. до суду надійшли заперечення на клопотання представника відповідача 1 адвоката Борисової І.М. щодо поновлення пропущеного строку на подачу відзиву їй як представнику, та заперечення на клопотання/заяву представника Відповідача 1 адвоката Борисової про "перенос" судового засідання по справі 627/192/25, яка призначена на 23.05.2025. Клопотання мотивоване тим, що ухвалою судді Краснокутського районного суду Бугаєнко І.В. від 24 лютого 2025 року було відкрито провадження у справі та надано строк на подачу відзиву до 17 березня 2024 року. Від дати відкриття провадження до кінцевого строку для подачі процесуального документу відзиву по справі відповідачу було надано 21 день. В період строку на подання відзиву у справі, відповідачкою ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку було подано клопотання підписане нею 14.03.2025 отримане та зареєстроване судом 18.03.2025. Клопотання стосувалося роз`єднання позовних вимог висунутих до неї та відповідача 2 ОСОБА_3 . В тексті клопотання про роз`єднання позовних вимог, відповідачкою ОСОБА_2 було перелічено позовні вимоги висунуті до неї та відповідача 2, що свідчить про її обізнаність про наявність спору, також така заява свідчить безпосередньо про обізнаність відповідачки ОСОБА_2 з текстом ухвали про відкриття провадження, надання строку для подачі відзиву, дати судового засідання по справі. Судове засідання призначене на 17.03.2025 було відкладено з причини неявки в судове засідання відповідачів. 09.04.2025 суддею Краснокутського районного суду Бугаєнко І.В. клопотання про роз`єднання позовних вимог, подане відповідачкою ОСОБА_2 залишено без задоволення. 21.04.2025 від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Борисової І.М. надійшло клопотання про відкладення засідання по справі та заяви про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференц зв`язку. 23.04.2025 ухвалою суду заяву адвоката Борисової І.М. було задоволено. 23.04.2025 адвокатом Борисовою І.М. подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

Представник позивача зазначає, що адвокат Борисова І.М. має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС з 02.10.2022 року. Є користувачем електронної системи майже 3 роки, та не мала об`єктивної необхідності в подачі такого клопотання, бо була додана до картки справи 21.04.2025 разом з наданням суду доказів наявності повноважень від відповідачки ОСОБА_2 представник позивача вважає, що така процесуальна поведінка може свідчити про створення штучних умов для створення люфту часу для отримання більшого процесуального строку ніж передбачено ухвалою суду про відкриття провадження.

03.05.2025 засобами підсистемі Електронний суд ЄСІТС адвокатом Борисовою І.М. було подано клопотання про поновлення їй, як представнику ОСОБА_2, процесуального строку.

Представник позивача, посилаючись на ст. 42 ЦПК України, зазначає, що сторонами цивільної справи №627/192/25, яка перебуває у провадженні Краснокутського районного суду Харківської, є позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_3 . Адвокат Борисова І.М. не є стороною/учасником справи, відтак як представник відповідачки ОСОБА_2 може користуватися виключно правами наданими ОСОБА_2 як учаснику справи.

Представник позивача вважає, що адвокат Борисова, подаючи клопотання/заяву про поновлення процесуального строку, не має право просити поновити процесуальний строк їй, як представнику, бо саме адвокат Борисова І.М. не є стороною по справі, а лише користується процесуальним правом притаманним стороні. Адвокат Борисова І.М., подаючи до суду відзив та клопотання про поновлення строку на його подачу, в порушення вимог частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Крім того, представник позивача зазначає, що позивач ОСОБА_1 не має електронного кабінету, на свою адресу не отримував листа з описом вкладення копій поданих до суду документів. Адвокатом Борисовою І.М. у порушення вимог ст. 178 ЦПК України у відзиві не вказано найменування (ім`я) позивача, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, також в порушення вимог ст. 178 ЦПК України відзив не було направлено листом з описом вкладення на адресу позивача ОСОБА_1 .

Також, представник позивача у своїй заяві заперечує щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Борисової І.М. про перенесення засідання призначеного на 23.05.2025 на 10:00, обґрунтовуючи це наступним.

Так, представник позивача зазначає, що ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 23 квітня 2025 року заяву представника відповідача задоволено. Ухвалено проводити судові засідання по цивільній справі № 627/192/25 з використанням власних технічних засобів за участі представника відповідача - Борисової Ірини Миколаївни (ел. пошта записом ІНФОРМАЦІЯ_1 тел. НОМЕР_1 ). 17.05.2025 року від представника відповідача надійшла заява про перенесення слухання справи, яке призначено на 23.05.2025 року на 10:00 годин на іншу дату у зв`язку з її знаходження у м. Києві. До клопотання про перенесення слухання, окрім копій залізничних квитків, не додано інших доказів та причин неможливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних технічних засобів поза межами суду. Представником відповідача не зазначено з якої саме причини перебування у м. Києві заважає взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, не надано підтверджень, що адвокат немає технічної можливості вийти на зв`язок з використанням власних технічних засобів. Також, представником відповідача не зазначено причин та не додано доказів неможливості взяти участь відповідачем.

Відтак, представник позивача вважає, що за таких умов поведінка представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Борисової І.М не може бути розцінена як добросовісна, а її вимоги щодо поновлення строку на подання відзиву саме їй, а не відповідачу такими, що підлягають захисту.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гофельд Г.С., будучи присутньою у відкритому підготовчому засіданні в режимі відеокоференції, заперечувала проти задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Борисової І.М. про поновлення процесуального строку на подачу відзиву та про відкладення розгляду справи, з підстав викладених у своїй заяві від 21.05.2025.

Позивач ОСОБА_1 , будучи присутнім у відкритому підготовчому засіданні, підтримав позицію свого представника.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відкрите підготовче засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, на конвертах, які повертаються на адресу суду проставлені позначки «адресат відсутній за вказаною адресою», та шляхом розміщення оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада». Відзив не подавали. Заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Борисова І.М. у відкрите судове засідання не з`явилася, не взяла участі в розгляді справи і в режимі відеоконференції про що просила суд у своїй заяві від 22.04.2025, яку судом було задоволено. В матеріалах справи міститься заява від 19.05.2025, в якій Борисова І.М. просить перенести слухання справи, яке призначено на 23.05.2025 на 10:00 на іншу дату, у зв`язку із її знаходженням у м. Києві. До заяви додала копію посадкового документу, у якому зазначено час відправки з Харкова до Києва 21.05.2025 о 13:56, та з Києва до Харкова 23.05.2025 о 15:44. При цьому не вказано про причини неможливості бути присутньою у підготовчому судовому засіданні призначеному на 23.05.2025 о 10:00 год. в режимі відеоконференції з власних технічних засобів. За таких обставин, судом протокольною ухвалою було визнано неповажною причину неявки представника відповідача - адвоката Борисової І.М. у судове засідання від 23.05.2025.

Відповідно до п. 3 ч. 8 т. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За приписами ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Отже, відповідач у розумінні ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, як шляхом надіслання судових повісток, так і через оголошення, розміщені на сайті «Судова влада».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За приписами ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на наведене, беручи до уваги, що відповідачі та представник відповідача належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`являлися у підготовче засідання щодо розгляду справи, про причини неявки не повідомляли, при цьому, судом було вжито вичерпних заходів для забезпечення участі відповідачів у розгляді справи та створено всі умови для реалізації ними права викласти свої аргументи та подати докази на заперечення позовних вимог, з метою додержання принципу розумності строків розгляду справи, отже суд вважає за можливе провести підготовче засідання за відсутності відповідачів та представника відповідача.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Борисової І.М. про щодо поновлення пропущеного строку на подачу відзиву їй як представнику, дослідивши матеріали цивільної справи в межах доводів заявленого клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Щодо клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву суд зазначає наступне.

Так, ухвалою судді Краснокутського районного суду Харківської області від 24 лютого 2025 року відкрито провадження та призначено по справі підготовче судове засідання. Запропоновано відповідачу подати у строк до 17 березня 2024 року письмовий відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження не отримала, про що свідчить конверт, який повернувся з Укрпошти із позначкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.86/.

У зазначений строк відповідачем ОСОБА_2 не подано до суду відзив на позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 уклала договір про надання правової допомоги б/н від 21.04.2025 з адвокатом Борисовою І.М., про що свідчить копія ордеру на надання правничої допомоги Серії АХ №1092480 від 24.04.2025 /а.с.158/.

Відзив представника відповідача ОСОБА_2 - адвокат Борисова І.М. разом з клопотання про поновлення строку на його подання надійшов до суду 05.05.2025.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною 7 ст. 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно зі ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми ст. 126 ЦПК УкраїФни, за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справи перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, як зазначив Верховний Суду своїй постанові від 29 вересня 2022 року по справі № 500/1912/22, застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід зазначити, що вищевказана справа розглядається в період дії воєнного стану.

Верховний суд у вказаній постанові, окрім іншого зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 6 рекомендацій Ради суддів України «Щодо роботи в умовах воєнного стану», зазначено про виважений підхід до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Верховний Суд у своєму повідомленні щодо особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан зазначив також, що «запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків». 04.03.2022 видано наказ Голови Верховного Суду, згідно з яким встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Згідно з даним наказом Верховний суд акцентував судам, що варто ураховувати, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Окрім того Судам рекомендовано виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення процесуальних строків та, по можливості, продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану. Із даних рекомендацій слідує, що введення воєнного стану фактично визнається поважною причиною пропуску строку.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

При цьому суд зважає на важливість подання кожною стороною процесу письмових заяв та доказів по суті справи, оскільки саме на підставі таких заяв та поданих доказів буде розглядатися справа по суті.

Виходячи з наведеного, враховуючи пояснення учасників справи, зважаючи на строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого судом для подання відповідачем відзиву, та який не є надмірним, а також враховуючи ту обставину, що відзив поданий представником відповідача в 15-ти денний строк з моменту її вступу у справу, відзив подано на стадії підготовчого засідання, суд вважає поважними причини пропуску стороною відповідача процесуального строку для подання відзиву та з метою дотримання завдань та основних завдань цивільного судочинства, зокрема змагальності та диспозитивної, а отже вважає за можливе продовжити відповідачу процесуальний строк для подання відзиву.

Представник позивача - адвокат Гофельд Г.С. в заяві від 21.05.2025 стверджує, що, адвокат Борисова І.М. не має право просити суд поновити процесуальний строк, оскільки не є стороною у справі, проте, до таких тверджень суд ставиться критично, оскільки, відповідно до приписів ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 127, 178, 258-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Борисової І.М. про поновлення процесуального строку для подання відзиву - задовольнити.

Продовжити представнику відповідача ОСОБА_2 - адвокату Борисовій І.М. процесуальний строк для подання відзиву по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Гофельд Ганна Сергіївна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визнання недійсним правочину та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

СУДДЯ Бугаєнко І. В.