Провадження №: 2/336/477/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю:

секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ) до ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко Олена Вікторівна, - про встановлення батьківства, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 про встановлення батьківства, визнання протиправною видачу ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину 2101, видане приватним нотаріусом Коваленко О.В. В обґрунтування позову зазначено таке.

В 1995 році ОСОБА_3 познайомилася з ОСОБА_7 та між ними встановилися відносини чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у пари народився син ОСОБА_2 . 11.02.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського району м. Запоріжжя було оформлено свідоцтво про народження ОСОБА_2 (серія НОМЕР_1 ), про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис № 113 та у графі «Батько» вказано ОСОБА_7 , в графі «Мати» зазначено ОСОБА_3 . 13 березня 1999 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3 уклали шлюб, дружина обрала прізвище чоловіка - ОСОБА_3 . 03 серпня 2000 року ОСОБА_7 з особистих мотивів змінив своє прізвище на ОСОБА_7 , що негативно було сприйнято його матір`ю ОСОБА_5 (відповідачкою в цій справі). ІНФОРМАЦІЯ_2 у пари народився син - ОСОБА_4 . 02.07.2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про народження ОСОБА_4 (серія НОМЕР_2 ), про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 780 та у графі «Батько» вказано ОСОБА_7 , в графі «Мати» вказано ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_3 зазначала, що вони разом із чоловіком ОСОБА_7 проживали з 1995 року (ще до укладення шлюбу) у будинку, збудованому його дідусем і бабусею, за договором дарування від 27.04.2012 року ОСОБА_7 набув право власності на житловий будинок. Вони понад більше двадцяти років проживали у цьому будинку, вели спільне господарство та виховували обох дітей ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , а поведінка ОСОБА_7 за життя свідчила про визнання ним батьківства відносно старшого сина - ОСОБА_2 , якого він утримував та виховував як і молодшого сина ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_7 перед ним не ставало питання про визнання себе батьком старшого сина ОСОБА_2 , оскільки це здавалося лише формальністю, бо обидва сини носили його прізвище. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2018 року було розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , проте ОСОБА_7 продовжував підтримувати нормальні стосунки з дітьми, брав участь у їх вихованні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 загинув у наслідок повномасштабного вторгнення російських військ на територію України, а родина відповідача ОСОБА_5 не повідомила внуків (тобто, дітей ОСОБА_7 ) про загибель їх батька. Згодом стало відомо про спадкову справу, відкриту за заявою відповідача ОСОБА_5 приватним нотаріусом Коноваленко О.В., а потім стало відомо і про видачу ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого сина - ОСОБА_7 (серія, номер 2101 від 30.06.2023 р.), а рідні сини померлого були позбавлені права на спадщину. Також позивач ОСОБА_5 зазначила в позові, що кровна спорідненість братів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджується офіційним документом фахівця (висновок від 11.10.2023 року генетичного дослідження). У зв`язку з вищевикладеним позивачі просили суд встановити, що померлий ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також визнати протиправним видачу ОСОБА_5 та скасувати свідоцтво про право на спадщину серії та номеру 2101, видане 30.06.2023 року приватним нотаріусом Коноваленко О.В.

09.09.2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Петренко Л.В.

12.09.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В. залишено позовну заяву без руху в зв`язку з виявленими недоліками та надано строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання цієї ухвали.

23.09.2024 року до суду надійшла заява від позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про усунення недоліків.

01.10.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В. позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко Олена Вікторівна - про встановлення батьківства, визнання протиправним та скасування свідоцтва на 1/2 частину у праві на спадщину за законом після сина, визнано неподаною та повернуто позивачам.

14.10.2024 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу на цю ухвалу суду.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 12.11.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.10.2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

20.11.2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Боєву Є.С.

29.11.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 11.02.2025 року. Також цією ухвалою витребувано в якості доказу від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко Олени Вікторівни засвідчену копію спадкової справи 53/2022, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 .

11.12.2024 року доказу від третьої особи - приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко Олени Вікторівни надійшла копія спадкової справи № 53 за 2022 рік після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У супровідному листі приватний нотаріус Коноваленко О.В. просила суд розглянути справу без її участі.

23.12.2024 року від третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, рішення винести відповідно до чинного законодавства. В цій заяві також зауважувалося на тому, що в рішенні суду необхідно зазначити вичерпні дані про батька (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, громадянство, місце проживання) та дані дитини, вказати відповідну статтю Сімейного кодексу.

11.02.2025 року підготовче судове засідання за клопотанням представника позивачів відкладено на 03.04.2025 року.

20.02.2025 року від представника третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли пояснення третьої особи щодо позову (відзив на позовну заяву), з якого вбачається, що в разі прийняття рішення про встановлення факту батьківства також слід зазначати і про внесення змін до актового запису про народження дитини. Рішення про встановлення факту батьківства, яке є підставою для внесення змін, може бути подано до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства.

24.02.2025 року від приватного нотаріуса Коноваленко О.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

03.04.2025 року від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Соколової Н.І. надійшла заява про відкладення підготовчого судового засідання, призначеного на 03.04.2025 року у зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому процесі.

03.04.2025 року підготовче судове засідання за клопотанням представника відповідача відкладено на 24.04.2025 року.

21.04.2025 року від позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 надійшла заява про зміну предмета позовної заяви від 09.098.2024 року, в якій позивачі, посилаючись на те, що із спадкової справи вбачається, що приватним нотаріусом Коноваленко О.В. при видачі свідоцтва серії та номеру 2101 про право на спадщину за законом не було встановлено коло спадкоємців та склад спадкового майна, просили встановити, що померлий ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину серії та номеру 2101, видане ОСОБА_5 30.06.2023 року приватним нотаріусом Коноваленко О.В.

24.04.2025 року у підготовчому судовому засіданні суд ухвалив прийняти до розгляду заяву позивачів про зміну предмету позову, в подальшому розглядати справу з урахуванням зміни предмету позову. Підготовче засідання закрито, призначено справу до судового розгляду на 23.05.2025 року.

22.05.2025 року від позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надійшла заява про залишення другої частини позову без розгляду, а саме, позивачі просили суд залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину серії та номеру 2101, видане ОСОБА_5 30.06.2023 року приватним нотаріусом Коноваленко О.В. Також в цій заяві позивачі просили ухвалити рішення про повернення судового збору.

23.05.2025 року від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Соколової Н.І. надійшов відзив на заяву про зміну предмету позову, в якій адвокат Соколова Н.І. зазначала, що відповідач завжди визнавала той факт, що ОСОБА_2 є її онуком та сином ОСОБА_7 , а отже спір у цій частині є відсутнім. Тому провадження в цій частині підлягає закриттю. Також відповідач не проти прийняття онуками своєї частки у спадщині, а тому в цій частині відсутній спір та відсутні підстави для звернення з такими вимогами до суду. Втім, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування свідоцтва на частину у праві на спадщину за законом після смерті сина відповідачки.

23.05.2025 року від представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Соколової Н.І. надійшло клопотання про долучення доказів відправлення сторонам у справі копій відзиву на заяву про зміну предмету позову.

Також 23.05.2025 року від адвоката Соколової Н.І. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на цю дату, задля надання можливості позивачам скористатися правом відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав клопотання своїх довірителів про залишення частини позовної заяви без розгляду, першу частину позову підтримав.

Протокольною ухвалою 23.05.2025 клопотання позивачів задоволено, позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину серії та номеру 2101, видане ОСОБА_5 30.06.2023 року приватним нотаріусом Коноваленко О.В., залишено без розгляду, що відповідає положенням п. 5 ч. 1 ст. 277 ЦПК України.

Інші учасники до суду не з`явилися.

Треті особи надали клопотання щодо розгляду справи за їх відсутності.

Розглядаючи клопотання представника відповідач про відкладення судового розгляду, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За положеннями ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Викладені у клопотанні представника відповідача причини для відкладення судового засідання, не відносяться до вищенаведених підстав відкладення судового розгляду, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Ухвалення та проголошення судового рішення на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України відкладено до 30.05.2025.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 8 статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до частини 2 статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Статтею 128 СК України, зокрема, визначено таке.

1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

3. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

При вирішення спору суд виходить з того, що позовна вимога в частині встановлення батьківства пред`явлена лише позивачем ОСОБА_2 .

Уточнені згідно із заяви позивачів від 21.04.2025 року позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину серії та номеру 2101, видане ОСОБА_5 30.06.2023 року приватним нотаріусом Коноваленко О.В. пред`явлені позивачами ОСОБА_3 (яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11 лютого 1997 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Комунарського району м. Запоріжжя, актовий запис № 113 від 11 лютого 1997 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

У письмових поясненнях третьої особи (відзиві на позов або відповіді, як зазначено по тексту документа), що надійшов 20.02.2025 року від представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зазначено наступне: «Так, актовий запис про народження № 113 складено 11.02.1997 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , де матір`ю зазначена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зберігається в архіві відділу. Державна реєстрація дитини проведена за заявою матері на підставі частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Відомості про батька вказано за вказівкою матері « ОСОБА_7 , громадянин України».

Такі ж відомості зазначені у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 12-14).

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 13.03.1999 року уклали шлюб, через що ОСОБА_3 обрала прізвище « ОСОБА_3 ».

На підставі актового запису про зміну імені № 50 від 03.08.2000 ОСОБА_7 змінив прізвище на « ОСОБА_7 ».

Вказані обставини підтверджуються повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені (а.с. 21-22).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2018 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 25).

Від шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_3 мають дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 15).

Відповідач ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_7 , що підтверджується наявним у матеріалах спадкової справи повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження.

ІНФОРМАЦІЯ_3 настала смерть ОСОБА_7 , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_3 .

За висновком генетичного дослідження ймовірна спорідненість ОСОБА_4 та ОСОБА_2 складає 99,830628 відсотків (а.с. 16).

До позовної заяви долучені світлини, на яких зображені ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , що підтверджує доводи позовної заяви про те, що ОСОБА_7 мешкав однією родиною із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Вказані обставини, зокрема, факт батьківства ОСОБА_7 стосовно ОСОБА_2 , відповідачем не заперечуються.

Аналізуючи доводи представника відповідача про відсутність предмету спору та закриття провадження з цих підстав, суд доходить такого висновку.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20вересня 2020року у справі № 638/3792/20 Верховний Суд зазначив наступне.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття юридичного спору має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття спору про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань».

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 26 травня 2022 року у справі № 554/11459/20.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Матеріали справи не містять доказів настання обставин, які б свідчили про відсутність неврегульованого питання щодо визначення походження позивача ОСОБА_2 від ОСОБА_7 , та з урахуванням вимоги щодо визнання протиправним та скасування свідоцтва про право на спадщину (визнання недійсним - в заяві про зміну предмету позову), цій спор підлягав вирішенню саме в порядку позовного провадження.

Згідно із ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст. ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Згідно з абз. 12 п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

За п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, вбачається, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) і дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення в повному обсязі позовних вимог ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із внесенням зміни до актового запису про народження № 113 від 11 лютого 1997 року.

Як зазначено вище, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 ) про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину серії та номеру 2101, виданого ОСОБА_5 30.06.2023 року приватним нотаріусом Коноваленко О.В., протокольною ухвалою від 23.05.2025 року залишені без розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. У разі необхідності у резолютивній частині рішення вказується про повернення судового збору (п. 4 ч. 7 ст. 265 ЦПК).

Згідно із випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду позивачі сплатили судовий збір у сумі 2042,40 за дві позовні вимоги немайнового характеру (а.с. 39).

В зв`язку з тим, що позивачі не заявляли вимоги про стягнення з відповідача на їх користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не стягує з відповідача судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України.

Крім того, у заяві про залишення без розгляду позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину серії та номеру 2101, виданого ОСОБА_5 30.06.2023 року приватним нотаріусом Коноваленко О.В., викладено прохання про повернення судового збору. Протокольною ухвалою від 23.05.2025, якою залишено відповідні позовні вимоги без розгляду, питання повернення судового збору судом не вирішувалося.

Розглядаючи вказане клопотання, суд доходить такого висновку.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір».

У преамбулі цього Закону зазначено, що він визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно до абзацу 2 частини сьомої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, за подання позовної заяви до суду, кожний із позивачів мав сплати судовий збір у розмірі 0,4 розмірі прожиткових мінімумів для працездатних осіб (1211,20 грн. за кожну вимогу немайнового характеру. Тобто, при зверненні до суду із даним позовом мало бути сплачено 1211,20 Х 2 позивачів Х 2 вимоги = 4844,80 грн.

Позивачами сплачено лише 2422,40 грн., тобто фактично не доплачено 2422,40 грн., а тому залишення половини позовних вимог без розгляду, не тягне за собою повернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну вимогу ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянина України, уродженця міста Запоріжжя Запорізької області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі ст. ст. 128, 134 СК України внести зміни до актового запису про народження № 113 від 11 лютого 1997 року, вчиненого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського району м. Запоріжжя, щодо народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , виключивши із актового запису відомості про внесення запису про батька дитини за вказівкою матері на підставі частини 1 статті 135 СК України.

Судові витрати залишити за позивачами.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються такі відомості:

Позивачі:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, уродженець міста Запоріжжя, паспорт з електронним носієм НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , тел. НОМЕР_6 ;

- ОСОБА_3 (законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянка України, зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ;

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , громадянка України, зареєстрована: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_8 , тел. НОМЕР_9 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:

-Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ; місце знаходження: 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 48; тел. .

-Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко Олена Вікторівна, знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв

30.05.25