Справа № 693/440/25
Провадження № 2/693/335/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.05.2025 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді - Коцюбинської Ю.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Олійник С.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИНЯ АВТО» про розірвання договору комісії та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

27.03.2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить розірвати договір комісії на надання послуг № 40015 від 28 серпня 2024 року, який був укладений між Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИНЯ АВТО» (далі - ТОВ «БРИНЯ АВТО») та громадянином ОСОБА_1 ; стягнути із ТОВ «БРИНЯ АВТО» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 342730 грн; та моральну шкоду у сумі 50000 грн; витрати на правничу допомогу у сумі 20000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 28 серпня 2024 року громадянин ОСОБА_1 уклав із ТОВ «БРИНЯ АВТО» письмовий договір комісії на надання послуг № 40015.

Відповідно до умов Договору комісії та Актів прийому-передачі грошових коштів від 02.09.2024 та 27.09.2024, що є невід`ємною частиною Договору комісії позивачем було сплачено ТОВ «БРИНЯ АВТО» 6400,00 доларів США, 1600 доларів США, та 10250 грн.

За вказані кошти відповідач взяв на себе зобов`язання діяти виключно в інтересах позивача та здійснювати правочини щодо надання послуг із підбору, придбання, перевезення та розмитнення транспортного засобу.

Станом на дату звернення до суду відповідач не забезпечив передачу транспортного засобу позивачу та всіх необхідних документів, які надають право останньому розпоряджатись таким, в тому числі оформити право власності. Відтак відповідач ухилився від обов`язку виконувати умови Договору комісії, що призвело до порушення прав позивача та виникнення спору щодо розірвання такого Договору комісії та повернення сплачених ним на користь відповідача грошових коштів у загальному розмірі 8000,00 доларів США, що станом на момент звернення до суду відповідно до встановленого курсу НБУ на 27.03.2025 року (1 дол. США= 41.46 грн) становить 332 480 грн. та 10250 грн, а всього разом 342730 грн.

07.02.2025 року ОСОБА_1 на поштову адресу ТОВ «БРИНЯ АВТО» було направлено письмову претензію з проханням надати документи на придбаний транспортний засіб, детальний письмовий звіт за результатом виконання умов Договору комісії або у випадку неможливості такого повернути сплачені грошові кошти у розмірі 10250, 00 гривень та 8000,00 доларів США.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу «Укрпошта» 12.02.2025 року було отримано цінний лист з описом у вигляді претензії, така була отримана представником за довіреністю 12.02.2025 року.

Оскільки на отримані претензії відповідач не надав ані транспортного засобу із всіма необхідними документами, що підтверджують право власності та дають змогу на його оформлення (п. 3.5. Договору комісії), ані сплачених коштів (п. 3.6. Договору комісії) відповідачем повернено не було, то вказаний Договір комісії підлягає розірванню, а кошти - поверненню, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Окрім матеріальної шкоди, позивачу було завдано значної моральної шкоди. Оскільки останній був вимушений приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, залишився без автомобіля, який йому був конче необхідний, що ускладнило його життя, багаторазово звертався до відповідача, як усно так і письмово, звертався за юридичною допомогою. Крім того, ОСОБА_1 разом із сім`єю переїздив проживати з м. Київ до м. Жашків, та вимушений був винаймати автомобіль для здійснення перевезення особистих речей. Унаслідок неправомірних дій відповідача погіршився і фізичний стан позивача, останній почав відчувати головні болі, підвищення тиску, нервове напруження. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 01.04.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятнадцятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому до суду подав заяву про слухання справи у його відсутності. Заявлений позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

У судове засідання на 10 год. 00 хв. 23.04.2025 року відповідач не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місця розгляду справи повідомлений належним чином. До суду повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того відповідачу було направлено копію ухвали з додатками до його електронного кабінету, яку доставлено 09.04.2025.

У судове засідання на 11 год. 30 хв. 13 травня 2025 року відповідач не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місця розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Відповідно до рекомендованого повідомлення, направленого на адресу відповідача, останній отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, судову повістку - 30.04.2025 року.

У судове засідання на 10 год.20 хв. 26 травня 2025 року відповідач не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місця розгляду справи повідомлений належним чином. До суду повернувся поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідачу було направлено судову повістку до його електронного кабінету, судову повістку доставлено 13.05.2025.

Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України)

За ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Таким чином, сторони вважаються належно повідомленими про розгляд даної справи.

Відповідач правом подати відзив на позов не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 28 серпня 2024 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «БРИНЯ АВТО» письмовий Договір комісії на надання послуг № 40015 (далі - Договір комісії).

Відповідно до п. 1.1. Договору комісії Комітент доручає, а Комісіонер зобов?язується від свого імені, але за рахунок та в інтересах Комітента здійснювати правочини з надання послуг щодо підбору, придбання, перевезення та розмитнення автотранспортного засобу (далі - Товар).

Пунктом 1.5. Договору комісії строк поставки товару визначається сторонами відповідно до розумних термінів на здійснення поставки щодо аналогічних товарів, але не може перевищувати 6 (шість) місяців.

Згідно п. 1.7. Договору комісії з метою митного оформлення Товару Комісіонер забезпечує проведення третім сторонам декларування та розмитнення Товару з подальшим випуском для вільного обігу на митній території України.

Відповідно до п. 1.9. Договору комісії після проведення митного оформлення Товару за домовленістю сторін Комісіонер забезпечує сертифікацію та реєстрацію Товару в сервісному центрі МВС.

Комісіонер здійснює повідомлення Комітента про підбір, придбання, транспортування, митне оформлення Товару та виставлення рахунків за Договором засобами електронного зв?язку (п. 1.10. Договору комісії).

Сторони погодили, що у відповідності до положень п. 2.2. Договору комісії з метою виконання умов даного Договору Комісіонером, Комітент відповідно до виставленого Комісіонером рахунку здійснює оплату, що становить 10250,00 гривень на розрахунковий рахунок Комісіонера, вказаний у Договорі одразу з моменту укладання цього Договору. Підбір, огляд та бронювання Товару здійснюється тільки після оплати платежу.

Відповідно до п. 2.3. Договору комісії по виграному лоту Комітент зобов?язується здійснити оплату вартості ставки та аукціонні збори на рахунок та у строки, визначені дилером.

Відповідно до письмового Акту від 27.09.2024 року прийому-передачі грошових коштів до Договору комісії на надання послуг № 40015 від 28 серпня 2024 року, укладеного між ТОВ «БРИНЯ АВТО» як Комісіонером з однієї сторони та ОСОБА_1 як Комітентом, з другої сторони, керуючись нормами чинного законодавства, уклали цей Акт прийому-передачі грошових коштів, за яким відповідно до умов Договору та виставленого інвойсу Nissan Qashqai Комітент оплатив Комісіонеру готівкою кошти у розмірі 1585 доларів США за надані послуги, а комітент прийняв 1600 доларів США.

Згідно із письмовим Актом від 02.09.2024 року прийому-передачі грошових коштів до Договору комісії на надання послуг № 40015 від 28 серпня 2024 року, укладеного між ТОВ «БРИНЯ АВТО» як Комісіонером з однієї сторони та ОСОБА_1 як Комітентом, з другої сторони, керуючись нормами чинного законодавства, уклали цей Акт прийому-передачі грошових коштів за яким відповідно до умов Договору та виставленого інвойсу Nissan Qashqai Комітент оплатив Комісіонеру готівкою кошти у розмірі 6379 доларів США за надані послуги, а комітент прийняв 6400 доларів США.

Ці Акти набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять невід?ємну частину Договору. Комісіонер та Комітент не мають претензій один до одного за таким Актом.

Пунктом 4.3. Договору комісії встановлено, що Комісіонер зобов`язаний повідомляти Комітента про етапи доставки товару на територію України.

Відповідно до п. 4.4. Договору комісії Комісіонер зобов?язаний забезпечити проведення декларування Товару, подання митному органу документів, необхідних для митного контролю та митного оформлення Товару на Комітента.

Згідно із п. 4.5. Договору комісії не пізніше строку, вказаного в п. 1.5. Договору (шість місяців) Комісіонер зобов?язаний забезпечити передачу Товару Комітенту та всіх необхідних документів, які надають право Комітенту розпоряджатись Товаром, в тому числі оформити право власності:

- Рахунок-фактура (інвойс);

- Митна декларація форми МД-2;

- Технічний паспорт на транспортний засіб;

- Посвідчення Державної митної служби про реєстрацію транспортного засобу.

У разі неотримання Комітентом Товару Комісіонер повертає Комітенту повну суму платежів, отриманих від Комітента за даним Договором (п. 4.6. Договору комісії).

Відповідно до п. 6.1. Договору комісії за невиконання або неналежне виконання своїх зобов?язань за даним договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Сторони узгодили, що зміна умов договору здійснюється виключно за взаємною згодою сторін, з обов?язковим складанням письмового документу (п. 7.3. Договору комісії).

Всі спірні питання і розбіжності за Договором усуваються Сторонами шляхом переговорів, а у випадку недосягнення згоди - в суді відповідно до чинного законодавства України (п. 9.1. Договору комісії).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно із ч. 1 ст. 1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну (ч. 1 ст. 1012 ЦК України).

За змістом статті 1014 ЦК України комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Якщо комісіонер вчинив правочин на умовах більш вигідних, ніж ті, що були визначені комітентом, додатково одержана вигода належить комітентові

Суд звертає увагу на те, що договір комісії - це один з видів посередницьких договорів, тобто надання посередницьких послуг, які передбачають здійснення дій в інтересах іншої особи, створюючи для неї певні юридичні наслідки (виникнення, зміну, припинення прав чи обов`язків).

Особливістю договору комісії є вчинення правочинів комісіонером від свого імені але за рахунок комітента та у його інтересах. Проте особа, з якою комісіонер уклав договір, не стає учасником договору комісії. Між нею та комісіонером існує самостійний договір, який підпорядковується правилам залежно від виду цього договору.

Зміст вказівок комітента складають умови правочину, який повинен вчинити комісіонер, зокрема, про сторони, ціну товару, порядок оплати, тощо. Закон не покладає на комітента обов`язку давати комісіонеру детальні вказівки, водночас, комісіонер, хоча і наділений свободою у виборі способів та порядку доручення, але обмежений обов`язком виконати доручення відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що як правило ставляться. Ще однією особливістю договору комісії є відповідальність комісіонера перед комітентом за невиконання третьою особою договору, у разі, коли комісіонер був необачним при виборі цієї особи або поручився за виконання договору (делькредере), а також якщо комісіонер доведе що він не мав можливості продати майно за погодженою ціною, а його продаж за нижчою ціною попередив більші збитки (ст. ст. 1016, 1017 ЦК України).

Згідно зі статтею 1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента.

Цей імперативний припис закону стосується і сум, отриманих від продажу товару, що належить комітету і останній набуває право власності ще до фактичного отримання від комісіонера, але саме того, що придбано, а не того, що має бути придбано, оскільки у контексті ч. 3 ст. 1017 ЦК України, комісіонер, який продав майно за нижчою ціною, повинен заплатити різницю комітентові, якщо комісіонер не доведе, що він не мав можливості продати майно за погодженою ціною, а його продаж за нижчою ціною попередив більші збитки.

Згідно із ст. 1022 ЦК України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Прийняття комітентом виконання за договором комісії визначено у статті 1023 ЦК України, за положеннями якої комітент зобов`язаний, зокрема, прийняти від комісіонера все належно виконане за договором комісії.

Станом на теперішній час відповідач не забезпечив передачу транспортного засобу позивачу та всіх необхідних документів, які надають право останньому розпоряджатись таким, в тому числі оформити право власності. Відтак відповідач ухилився від обов?язку виконувати умови Договору комісії. Вказане не спростовано відповідачем.

07.02.2025 року ОСОБА_1 на поштову адресу ТОВ «БРИНЯ АВТО» було направлено письмову претензію для врегулювання відносин за договором у досудовому порядку з проханням надати документи на придбаний транспортний засіб, детальний письмовий звіт за результатом виконання умов Договору комісії або у випадку неможливості такого повернути сплачені грошові кошти у розмірі 10250,00 гривень, 6400 доларів США, переданих згідно акту прийому передачі грошових коштів до договору комісії на надання послуг № 40015 від 02.09.2024 та 1600 доларів США переданих згідно акту прийому передачі грошових коштів до договору комісії на надання послуг № 40015 від 27.09.2024

Відповідно до поштового повідомлення «Укрпошта», яким було надіслано цінний лист з описом у вигляді претензії, така була отримана представником за довіреністю 12.02.2025.

Із викладених позивачем обставин слідує, що після сплати позивачем на користь відповідача грошових коштів у розмірі 10250,00 грн та 8000 доларів США, останній почав неналежним чином виконувати умови Договору, а саме не забезпечив у встановлений строк передачу Товару позивачу та всіх необхідних документів, які надають право такому розпоряджатись Товаром, в тому числі оформити право власності: рахунок-фактура (інвойс); митна декларація форми МД-2; технічний паспорт на транспортний засіб; посвідчення Державної митної служби про реєстрацію транспортного засобу.

На письмову претензію позивача відповідач відповіді не надав, зобов`язання за Договором комісії не виконав.

Додатково сторони узгодили, що відповідно до п. 4.6. Договору комісії у разі неотримання Комітентом Товару Комісіонер повертає Комітенту повну суму платежів, отриманих від Комітента за даним Договором.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач після закінчення строку виконання умов Договору комісії, останнім днем якого є 28.02.2025 року, оскільки Договором комісії від 28.08.2024 року встановлено, що строк поставки не може перевищувати 6 місяців (п. 1.5 Договору комісії), повинен був передати позивачу Товар із всіма необхідними документами або повернути сплаченні останнім кошти за умовами такого Договору, що всупереч п. 4.6. Договору та нормам законодавства зроблено не було.

Вказане підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов?язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов?язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Незастосування критерію істотності позбавляє порушника можливості заперечувати проти розірвання договору і провокує кредитора відмовлятися від договору (розривати) під прикриттям найменшого порушення.

При оцінці істотності порушення умов договору як підстави для його розірвання необхідно враховувати такі чинники: 1) значущість шкоди від порушення; 2) фактор неможливості або ускладненості покладання відповідальності за збитки на боржника; 3) значущість порушення як такого; 4) втрату кредитором інтересу у виконанні договору; 5) втрату довіри до боржника; 6) фактор передбачуваних негативних наслідків порушення; 7) принциповість суворого дотримання умов договору; 8) інтерес боржника у збереженні договору; 9) ступінь виконання договору до моменту його розірвання; 10) відсутність інтересу боржника у збереженні договору; 11) не оспорювання боржником здійсненої кредитором односторонньої відмови протягом розумного строку; 12) звільнення боржника від відповідальності за допущене порушення; 13) недобросовісність боржника; 14) врахування вини кредитора і його добросовісності; 15) неодноразовість порушення (визначення істотності порушення за сукупністю); 16) публічний характер порушеного договору; 17) не усунення боржником порушення в додатковий термін; 18) ненадання боржникові можливості усунути порушення; 19) готовність боржника усунути порушення, виражена у вигляді відповідного запиту; 20) об`єктивну неможливість усунення порушення; 21) можливість легкого виправлення порушення силами кредитора або залучених ним осіб.

Одним із факторів, що може братися до уваги, є питання про те, наскільки боржник, який порушив договір, реально заінтересований у збереженні договору: чи не спричинить розірвання договору для нього значної шкоди. Розірвання порушеного договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості правопорушення.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року по справі № 199/3846/19.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватись з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року, справа №183/262/17, провадження № 61-41932сво.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

Таким чином, суд приходить до висновку, що після закінчення строку виконання умов Договору комісії ТОВ «БРИНЯ АВТО» повинен був передати позивачу Товар із всіма необхідними документами або повернути сплаченні останнім кошти за умовами такого Договору, однак не виконав взяті на себе Договором комісії зобов`язання, чи порушив істотні умови договору, продовжує ухилятись від обов`язку виконувати умови Договору комісії, чим порушує права позивача, які підлягають поновленню шляхом розірвання Договору комісії та стягнення сплачених за договором коштів.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд приходить до висновку:

Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та те, що позивач поніс моральні страждання, які були заподіяні йому внаслідок невиконання договору комісії, а саме те, що він був вимушений приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, залишився без автомобіля, який йому був конче необхідний, що ускладнило його життя, багаторазово звертався до відповідача, як усно так і письмово, звертався за юридичною допомогою, а тому суд приходи до висновку про задоволення позовної вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 50000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

25.03.2025 р. між ОСОБА_1 та адвокатом Швиденко Мариною Юріївною укладено договір про надання (правничої) правової допомоги.

Відповідно до п. 3.2 договір про надання (правничої) правової допомоги від 25.03.2025, клієнт зобов`язується сплатити адвокату за такі послуги: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів: аналіз судової практики, надання юридичних консультацій; складання і оформлення позовної заяви; складання і оформлення заяви про забезпечення доказів у сумі 13200 грн. та гонорар адвоката 6800 грн.

Згідно п. 3.3 Договору про надання (правничої) правової допомоги від 25.03.2025, оплата за цим договором здійснюється наступним чином: клієнт з моменту підписання договору, сплачує за надані послуги в розмірі 20000 грн., що становить сто відсотків від загальної вартості послуг.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру 25.03.2025 року, адвокат Швиденко М.Ю. отримала від ОСОБА_1 20000 грн. за надання правової допомоги за договором про надання (правничої) правової допомоги від 25.03.2025.

Суд зазначає, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь яких заперечень щодо їх розміру не надав. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. 00 коп.

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України, зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач від сплати судового збору звільнений на підставі ч. 3 ст. 22 Закону «Про захист прав споживачів.

Згідно із ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює пільги щодо сплати судового збору. У вказаній статті відсутня підстава щодо звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Але ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вказівки про вичерпність переліку випадків для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, процесуальне законодавство не обмежує коло Законів України, які можуть встановлювати підстави для звільнення від сплати судового збору. Тому Позивач звільнені від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки зазначена норма прямо вказує на звільнення споживача від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Разом з цим, згідно п. 7 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10), оскільки стаття 5 Закону № 3674-VI не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, зокрема, ст. 22 Закону України від 22 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача ТОВ «Бриня Авто» на користь держави в сумі 3927 грн. 30 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 207, 509, 526, 611, 615, 626, 628, 638, 651, 653, 1011, 1012, 1014, 1016, 1017, 1018, 1022, 1023 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИНЯ АВТО» про розірвання договору комісії та стягнення коштів задовольнити.

Розірвати договір комісії на надання послуг № 40015 від 28 серпня 2024 року, що був укладений між Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИНЯ АВТО» та громадянином ОСОБА_1 .

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИНЯ АВТО» (, адреса: вул. Маккейна Джона, 16, кім. 4, м. Київ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 342 730 (триста сорок дві тисячі сімсот тридцять) гривень 00 копійок.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИНЯ АВТО» (, адреса: вул. Маккейна Джона, 16, кім. 4, м. Київ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИНЯ АВТО» (, адреса: вул. Маккейна Джона, 16, кім. 4, м. Київ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИНЯ АВТО» (, адреса: вул. Маккейна Джона, 16, кім. 4, м. Київ) на користь держави судовий збір в розмірі 3927 (три тисячі дев`ятсот двадцять сім) гривень 30 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без виклику учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська