Справа № 490/4137/25
н/п 2-з/490/88/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №490/4137/25 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва звернулася адвокат Коренко Т.В. з позовною заявою в інтресах ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 11.03.2025 року невстановлена особа без відома позивачки зняла з рахунку позивачки кошти в сумі 114866,29 грн, а також перевела на інший рахунок 6005,50 грн, крім того оформила кредит готівкою у розмірі 25339,28 грн. Всі вказані оперції були проведені без відома позивачки, та без повідомлення позивачкою своїх банківських та персональних данних іншим особам.

При цьому, в позовній заяві заявлено вимогу про зобов`язання відповідача АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на карткових рахунках позивачки до стану, в якому вони були перед виконанням несанкціонованих фінансових операцій 11.03.2025 року та здійснити перерахунок заборгованості позивачки по картковим рахункам у відповідача починаючи з 11.03.2025 року, списати нараховані на цю суму відсотки, комісії, повернути безпідставно стягнуті кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості та нарахованих відсотків до набранням рішенням суду законної сили.

28.05.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва звернулася адвокат Коренко Т.В. з заявою про забезпечення позову в інтресах ОСОБА_1 , в якій просить суд забезпечити позов, шляхом зупинення стягнення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нараховувати відсотки та списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі карткових, зарплатних карткових рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_1 , у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом на картковому рахунку «Універсальна» « НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та картки «Для виплат» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) і до завершення розгляду судом справи за цим позовом та набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що станом на цей час триває досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000073 від 12.03.2025 року за фактом фактом вчинення шахрайства та між сторонами існує спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.05.2025 року головуючим суддею визначено суддю Центрального районного суду міста Миколаєва Саламатіна О.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов`язковістю. Поняття забезпечення позову визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відтак суд наголошує, що диспозиція ст. 151, 153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Суд зауважує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість у подальшому виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, позивачка в обґрунтування вимог про забезпечення позову, крім іншого зазначає, що 11.03.2025 року невстановлена особа без відома позивачки зняла з рахунку позивачки кошти в сумі 114866,29 грн, перевела на інший рахунок 6005,50 грн, а також оформила кредит готівкою у розмірі 25339,28 грн. Всі вказані оперції були проведені без відома позивачки, та без повідомлення позивачкою свої банківських та персональних данних іншим особам.

При цьому, в долученому до позовної заяви витягу з ЄРДР №0000073 від 13.03.2025 року зазначено, що 12.03.2025 до ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те о 11.03.2025 року невстановлена особа, яка представилася службою безпеки «ПриватБанку» зловживаючи довірою заволоділа її грошовими коштами у сумі 78273,75 грн, які остання самостійно переказала зі свого додатку «ПриватБанку». Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст.190 КК України.

Суд зазначає, що предметом позову в справі №490/4137/25 не є оспорювання позивачкою будь-якого кредитного договору укладеного між нею та відповідачем, також позивачкою не обґрунтовано в чому саме полягає істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Таким чином, заявницею не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зокрема того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення або значно ускладнить його виконання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє адвокат Коренко Т.В. про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представниці позивачки ОСОБА_1 - адвоката Коренко Т.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, відмовити.

Копію ухвали негайно надіслати заявнику для відома.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 261 ЦПК України та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя О.В. Саламатін