Провадження № 2/582/402/24
Справа № 582/1557/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2025 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Яковенко Н.М., за участю секретаря Климась С.В., представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Недригайлів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок» (далі : ТОВ «Кошельок», позивач, кредитодавець) ОСОБА_3 звернувся до суду із цим позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, ОСОБА_2 (далі : позичальник, відповідач) на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № ¬569715 від 03.01.2022 в розмірі 30 940,00 грн., яка складається заборгованості за сумою кредиту: 8 500,00 грн; заборгованості за відсотками за користування позикою: 22 440,00 грн. та стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 03.01.2022 03.01.2022 року, між ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 та ТОВ «Кошельок» було укладено договір № -569715 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», з використанням одноразового ідентифікатора 1370.

Відповідно до умов кредитного Договору, ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_2 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту, становить 8 500,00 грн.; початковий строк кредитування, становить 30 днів, відсоткова ставка, становить 2,20% на добу за початковий строк кредитування визначений п. 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору; сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою, на 30 днів, становить 14 110,00 грн.

Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на картковий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_2 .

Відповідач, отримавши кредитні кошти, не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладання кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів.

Пунктом 3.6. кредитного договору, з якими позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення початкового Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в

розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8. Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 02.02.2022 року до 02.05.2022 року, за ставкою 2,2% на добу.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків за договором, на момент подання даної позовної заяви у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі (8 500,00 грн. тіло кредиту + 5 610,00 грн. відсотки за початковий строк користування позикою + 16 830,00 грн. відсотки за продовжений строк користування позикою) 30 940,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Також, позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 два рази користувався послугами кредитування у ТОВ «Кошельок», що свідчить про те що Відповідачу достовірно були відомі всі істотні умови кредитування в ТОВ «Кошельок» та наслідки невиконання умов договору.

Крім того представник відповідача просив суд витребувати докази , а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) або на ім`я іншої особи (із зазначенням ПІБ та РНОКПП такої особи).

Представник відповідача Грабаря В.В., Працевитий Г.О. з позовом не погодився, подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кошельок» про стягнення з ОСОБА_2

заборгованості за кредитним договором в розмірі 30 940,00 грн.

Позиція представника відповідача мотивована тим, що на підтвердження позовних вимог ТОВ «Кошельок» надало до суду Договір №-569715 від 03.01.2022. Вказаним договором було передбачено кредитування на наступних істотних умовах: сума позики 8500,00 грн.; проценти за користування кредитом - 5797,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; строк кредитування - 30 днів.

Таким чином, фактично у договорі було погоджено, що після спливу 30 днів ОСОБА_2 має обов`язок повернути кредитору тіло кредиту в розмірі 8500,00 грн. + проценти за користування позикою в розмірі 5797,00 грн. Так, загальна сума до повернення складала б 14 297,00 грн.

Жодних пролонгацій з метою продовження строку кредитування ОСОБА_2 не погоджував. Відповідно, відсутні підстави вважати строк кредитування більшим за обумовлені договором 30 днів. В той же час, оскільки позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості в розмірі 30 940,00 грн., що є незаконним, оскільки право на нарахування процентів по ч. 1 ст. 1048 ЦК України у ТОВ «Кошельок» було припинено 01.02.2022 р., після спливу тридцятого дня. В подальшому, за умови неналежного або несвоєчасного виконання зобов`язання кредитор має право на 3% річних та інфляцію, визначені ст. 625 ЦК України. ТОВ «Кошельок» не заявило вимоги по стягнення грошових коштів в порядку ст. 625 ЦК України.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем ТОВ «Кошельок» надано до суду Договір, графік розрахунків, які не містять підпису жодної зі сторін.

У зв`язку з цим представник відповідача подав до суду клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати у ТОВ «Кошельок" оригінал електронного договору №-569715 від 03.01.2022 р. разом із відповідними підписами та протоколами накладення підписів: як одноразового ідентифікатора, так і ЕПЦ.

В судове засідання представник позивача ТОВ «Кошельок» Крилов С.С. не з`явився, в позовні заяві просив здійснювати розгляд справи без участі представника позивача.Надав до суду відзив на позов та додаткові пояснення , в яких позовні вимоги підтримує повністю з підстав, наведених у позові та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Грабаря В.В., Працевитий Г.О. в судовому засіданні підтримав свою позицію , яка викладена у відзиві та додатково пояснив, що оскільки позивачем не надано оригіналу електронного доказу на виконання ухвали суду, то відсутні підстави вважати, що між сторонами було укладено кредитний договір, на умовах, що зазначені в позові, а тому позовні вимоги про стягнення відсотків відповідно до умов договору, укладення якого заперечує відповідач, задоволенню не підлягають. Разом з тим, відповідач не заперечує факт отримання від ТОВ «Кошельок» коштів в сумі 8500 грн, що підтверджується зокрема інформацією, отриманою від АТ «ПриватБанк». У наданій суду виписці з банку вбачається, що ОСОБА_2 , надійшли на рахунок кошти, однак не має підстав вважати, що вони надійшли на виконання умов договору №-569715 від 03.01.2022, який не укладався сторонами. Тому вони відповідно до ст. 1212 ЦК України є безпідставно отриманим майном та мають бути повернені позивачу. Тому представник вважає, що позов ТОВ «Кошельок» може бути задоволений частково на суму 8 500 грн. У задоволенні інших вимог просив відмовити.

Ухвалою від 24 грудня 2024 року відкрито спрощене провадження в цій цивільній справі.

Ухвалою від 06 березня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача про витребування доказів.

Судом встановлено, що представник позивача ТОВ «Кошельок», Крилов С.С. звернувся до суду із цим позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором №¬569715 від 03.01.2022 в розмірі 30 940,00 грн.

На обґрунтування свої вимог надав до суду копії відповідних електронних доказів, серед яких Паспорт споживчого кредиту №-569715 від 03.01.2022, Договір №-569715 від 03.01.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Додаток №1 до Договору №-569715 від 03.01.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (графік розрахунків)(а.с.13-27). Зазначені документи не містять підписів сторін.

З змісту позовної заяви вбачається, що цей договір укладався згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію» за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Для підписання договору № -569715 від 03.01.2022 ОСОБА_2 було надано було надано одноразовий ідентифікатор 1370.

Також у позові заначено, що всі оригінали письмових та/або електронних доказів, копії яких було додано до цієї позовної заяви, знаходиться в розпорядженні ТОВ «Кошельок».

Разом з тим позивачем не було виконану ухвалу суду та не надано оригінал спірного договору, який укладено в електронній формі.

З листа керуючого МТВ Bank (а.с.47) встановлено, що на картку № НОМЕР_2 зараховано 8500 грн.

З інформації, яка надана на виконання ухвали суду АТ КБ «ПрибатБанк», встановлено, що на ім`я ОСОБА_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . З виписки по цьому картковому рахунку встановлено, що 03.02.2022 було зараховано переказ на картку в сумі 8 500. Інші деталі операції відсутні (а.с.231).

Суд зазначає, що у відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Згідно зі статтею 17 вказаного закону кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Частина 2 ст. 23 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» містить ряд обов`язкових вимог до кваліфікованих сертифікатів відкритих ключів. Згідно з ч. 7 ст. 23 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», правочин, вчинений в електронній формі, може бути визнаний судом недійсним у разі, якщо під час його вчинення використовувався кваліфікований електронний підпис чи печатка, кваліфікований сертифікат якого (якої) не містить відомостей, передбачених частиною другою цієї статті, або містить недостовірні відомості.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом підтвердження удосконаленого або кваліфікованого електронного підпису чи печатки, а в разі накладання на електронний документ електронного підпису чи печатки іншого виду - із застосуванням інших засобів і методів захисту інформації з дотриманням вимог законодавства у сфері захисту інформації.

Відповідно до ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. (Постанова КГС ВС від 29.01.2021 у справі № 922/51/20).

Як вбачається з досліджених доказів, суду були надані копії електронних документів, зокрема Паспорт споживчого кредиту №-569715 від 03.01.2022, Договір №-569715 від 03.01.2022 про надання коштів у позику , в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Додаток №1 до Договору №-569715 від 03.01.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (графік розрахунків), з яких не можливо встановити, що вони були підписані ОСОБА_2 за допомогою одноразового ідентифікатора 1370, як про це зазначено в позові, чи іншим способом, як це визначено в Законі України «Про електронну комерцію».

Зокрема до позову не додано доказів того, що одноразовий ідентифікатор 1370, про який заначено у позові, був переданий позивачем відповідачу засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації відповідача у системі, та він не доданий (не приєднаний) до електронного повідомлення від ОСОБА_2 , як це передбачено пунктом 12 частини першої статті 3 Закону.

Також відсутній кваліфікований підпис та печатка чи електронний підпис чи печатка іншого виду позикодавця на кредитному договорі, дійсність яких можливо було б перевірити, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Позивачем не виконано ухвалу суду про витребування оригіналу електронного Договору №-569715 від 03.01.2022 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, та не надано суду оригінал електронного доказу, який відповідно до інформації, яка зазначена у позові, знаходиться у позивача.

Таким чином, з огляду на вимоги ст. 100 ЦПК України та наведену вище позицію Верховного суду, враховуючи, що представник відповідача ставить під сумнів відповідність поданої копії договору оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Отже, позивачем не доведено, що між ТОВ «Кошельок» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір №-569715 від 03.01.2022, на умовах, які зазначені в наданій суду його копії.

Представник відповідача не заперечує факт отримання від позивача коштів в суму 8 500 грн, які він вважає безпідставно набутим майном відповідно до ст.1212 ЦК України та не заперечує проти їх стягнення з відповідача.

Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_2 8500 грн. отриманих від позивача ТОВ «Кошельок».

За правилами, визначеними п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збіру пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 666 грн 16 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (, яке знаходиться в с. Чайки, вул. Антонова, 8А Києво-Святошинський р-н Київська обл., 08135) заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 666 (шістсот шістдесят шість) грн 16 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Н. М. Яковенко