Справа № 405/1441/25
Провадження № 2-з/405/11/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі головуючого судді Іванової Л.А., розглянувши в залі суду в м.Кропивницькому заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 405/1441/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Озерна Олена Петрівна про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Кіровограда з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив визнати договір дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер: 2185, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 07 вересня 2024 року, - недійсним; застосувати наслідки недійсності правочину; стягнути з відповідачів солідарно завдану йому (позивачу) моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

При цьому, позивачем ОСОБА_1 одночасно з позовом подана заява, зареєстрована судом 17 березня 2025 року за вх. № 7760 про забезпечення зазначеного позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що ним ( ОСОБА_1 ) подано до Ленінського районного суду м. Кіровограда позовну заяву до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, предметом якого (позову) є договір дарування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , при цьому, підставами позову зазначив, що оспорюваний ним договір дарування був вчинений відповідачами без його відома, попри те, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є предметом спору в цивільних справах №405/6682/24 та № 405/4881/24, що перебувають в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда.Також зазначив, що відповідачі систематично чинять на нього психологічний тиск, погрожують виселенням з житлового будинку, аргументуючи це тим, що «він ніхто в цьому будинку», та такі дії з їхнього боку свідчать про їх намір позбавити його можливості проживати в будинку та створити умови для його фактичного усунення зі спірного майна ще до завершення судового розгляду. Зазначені обставини свідчать про те, що зазначений вище житловий будинок, без його згоди може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною 5 ст.153 ЦПК України.

При цьому, відповідно до правових висновків, які містяться в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2021 року у справі № 308/8567/20, в якій Верховний Суд відступив від висновку, викладеному в постанові Верховного Суду в складі колегії судів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2020 року в справі N520/9674/19 (провадження N61-4032св20) зазначено, що законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно. Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті.

У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову. У разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, відповідно до п.п. 4, 10 роз`яснень пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження в ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, при цьому забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, серед іншого, забороною вчиняти певні дії, при цьому, згідно з ч. 3 зазначеної статті, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідав предмету позову.

Судом встановлено, що предметом поданого позивачем ОСОБА_1 позову є вимога не майнового характеру, а саме: визнання договору дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер: 2185, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 07 вересня 2024 року, - недійсним.

Крім того, з заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову вбачається, що позивач обрав вид забезпечення позову заборона на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не зазначивши при цьому суб`єктів, яких стосується зазначений захід забезпечення позову.

Необхідність вжиття заходу забезпечення позову обраним вище способом, в заяві позивач зазначив, що зазначений вище житловий будинок, щодо якого в провадженні суду є невирішені судові спори (справи №405/6682/24 та №405/4881/24) без його згоди може бути відчужено відповідачами на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В свою чергу, судом зазначається, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває цивільна справа №405/6682/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна подружжя, в якому позивач ОСОБА_1 просив визнати за ним ( ОСОБА_1 ) право власності на частину будинку АДРЕСА_1 .

Крім того, судом встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває цивільна справа № 405/4881/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права постійного проживання у кімнаті площею 23,6 кв.м. у житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 415695994, сформованої 28.02.2025 року) вбачається, що житловий будинок, загальною площею 59,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , на підставі договору дарування, серія та номер: 2815, виданого 07 вересня 2024 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Озерною О.П.

При цьому, судом зазначається, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Процесуальний закон передбачає право особи у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову подати до суду заяву про забезпечення позову, а суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі№ 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «…під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову належним чином не обґрунтував підстави застосування такого заходу забезпечення позову як заборона на відчуження житлового будинку, не надав доказів існування реальної загрози утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, як відсутні і будь-які встановлені обставини, які б свідчили про те, що відповідачами по справі, і, зокрема, відповідачем ОСОБА_2 , якій на підставі договору дарування від 07.09.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Озерною О.П., зареєстровано в реєстрі за №2185, може бути відчужено житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Окремо судом зазначається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтовані та підтверджені доводи учасника справи, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, - ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

До заяви про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 не надав жодних доказів того, що відповідачем (-ами) вживаються заходи щодо відчуження житлового будинку, а саме лише посилання в заяві на наявність у відповідачів зазначеного наміру без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для застосування судом заявленого позивачем заходу забезпечення позову та становитиме надмірне втручання у право власності відповідача ОСОБА_2 без відповідного правового обґрунтування.

З огляду на викладене, з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність заходу забезпечення позову, який просить застосувати позивач, заявленим позовним вимогам, а також оцінивши співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду, суд дійшов до висновку, що захід забезпечення позову, обраний позивачем, є неспівмірним із вимогами позовної заяви та позивачем заявлено недостатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходу забезпечення позову може у майбутньому ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

Відповідно до положень ч. 7, ч. 11 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 158, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 405/1441/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Озерна Олена Петрівна про визнання договору дарування житлового будинку недійсним шляхом заборони на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м.Кіровограда Лілія Андріївна Іванова