Справа № 461/4198/25
Провадження № 2/461/2182/25
УХВАЛА

03.06.2025 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі судді Стрельбицького В.В., розглянувши та вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відновлення дії банківського рахунку в частині отримання пенсійних виплат,

встановив:

I. Фактичні обставини справи, суть питання, яке вирішується суддею

Іваненко Віктор Євгенович звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відновлення дії банківського рахунку в частині отримання пенсійних виплат.

Відповідно до прохальної частини заявлених вимог, позивач просить:

1) визнати протиправними дії Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» щодо блокування карткового рахунку № НОМЕР_1 (IBAN: НОМЕР_2 ), відкритого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), в частині отримання пенсійних виплат;

2) зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» поновити видачу коштів та виконання розрахунків у частині пенсійних виплат з карткового рахунку № НОМЕР_1 (IBAN: НОМЕР_2 ), відкритого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, дослідивши позовну заяву та долучені до неї матеріали, приходжу до висновку, що позов слід передати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва у зв`язку з нижченаведеним.

II. Мотиви та висновки судді, а також положення закону, яким керувався суддя, постановляючи ухвалу

Згідно частини 2 статті 27 ЦПК України, за загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частиною 7 статті 28 ЦПК України, позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано позов до суду за місцезнаходженням філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», оскільки така знаходиться у Галицькому районі м. Львова.

Водночас, зі змісту поданої заяви вбачається, що позивач просить суд зобов`язати банк поновити видачу коштів та виконання розрахунків у частині пенсійних виплат з карткового рахунку.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і в іноземній валюті. Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. Банк здійснює професійну діяльність на ринках капіталу на підставі ліцензії, що видається Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку. До банківських послуг належать : 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (розрахункових, кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах, та рахунків умовного зберігання (ескроу); 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Відтак, здійснювати будь-які дії пов`язані з відкриттям, поновленням чи закриттям банківського рахунку може лише банк, який отримав відповідну ліцензію, а не його структурна одиниця, до прикладу філія чи відділення. Однак, структурний підрозділ банку може здійснювати відповідні повноваження від імені банку, лише тоді, коли це передбачено відповідним положенням чи статутом або ж довіреністю. Проте, слід врахувати, що стороною у спорах пов`язаних з вказаними вище діями є банк, а не його структурний підрозділ.

Крім того, вирішуючи питання підсудності даного позову, слід враховувати норми ст. 95 ЦК України, згідно яких філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, 11 грудня 2024 року Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі №461/5877/22 (провадження № 61-10304св24) дійшов висновку, що філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами, не можуть бути відповідачами у цивільному процесі. Відповідно, провадження щодо таких суб`єктів підлягає закриттю

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частини 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (п.24).

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України (підпункт 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 12.07.2011 №9-рп/2011).

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Під час здійснення судочинства суд у своїй діяльності повинен не лише правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватись норм процесуального права.

Таким чином, виходячи з наведених доводів та мотивів, а також встановлених обставин, в силу положень ст. 27 ЦПК України, даний позов має розглядатись судом саме за місцезнаходженням Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», оскільки такий не повязаний із діяльністю філії або представництвом юридичної особи.

Отже, з урахуванням наведеного, у даній справі належним відповідачем є саме Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», а не філія Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Таким чином, справа не підсудна Галицькому районному суду м. Львова.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що дана справа не підсудна Галицькому районному суду м. Львова, відтак, її слід скерувати за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва за місцезнаходженням відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

За нормами статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 27, 31 ЦПК України,

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відновлення дії банківського рахунку в частині отримання пенсійних виплат передати на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03 червня 2025 року.

Суддя В.В. Стрельбицький