Справа № 727/3673/25
Провадження № 2/727/1093/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді Дубець О.С.

за участю секретаря судового засідання Вовкун Н.Ю.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей,

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, в якому просить:

-шлюб між нею, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 21 серпня 2013 року, актовий запис за №1367, розірвати;

-стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 кошти на утримання (аліменти) дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 4000,00 грн (чотири тисячі гривень) на кожного щомісяця та стягувати їх починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

-стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Позов був направлений до суду 25 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 27 березня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позову заяву.

Скориставшись своїм правом, відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просить суд:

-ухвалити рішення, яким шлюб між позивачкою та ним розірвати;

-стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 2000,00 грн (дві тисячі гривень) на кожного щомісяця та стягувати їх із урахуванням сплачених ним у березні та квітні 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

-стягнути з нього на користь позивачки судові витрати.

16 квітня 2025 року позивачкою була подана відповідь на відзив.

28 квітня 2025 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що 21 серпня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу подружжя має трьох дітей: синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказує, що подружні стосунки від самого початку з відповідачем були конфліктними, однак через релігійні переконання та страх перед осудом, позивачка довгий час не наважувалася розлучитися. В період з березня 2023 року по жовтень 2024 року подружжя разом з дітьми проживали за кордоном, спочатку в Чехії, а пізніше в Іспанії. Однак у жовтні 2024 року позивачка разом із дітьми повернулась в Україну, а відповідач залишився проживати в Іспанії, точне місце його перебування їй не відоме. Саме тоді сімейні стосунки остаточно припинилися, вони стали чужими людьми, а розлучення є єдиним можливим виходом із даної ситуації. Також позивачка посилається на те, що в майбутньому планує проживати окремо та самостійно будувати своє життя. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу не можливе, оскільки буде суперечити їх інтересам.

Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач допомагає матеріально утримувати дітей, але тих коштів, які він надає, недостатньо для забезпечення їм достатнього рівня життя. Так, відповідач в січні 2025 року надав на утримання дітей кошти в розмірі 6000,00 грн. Однак, зазначає позивачка, цих коштів не достатньо для задоволення всіх потреб та інтересів дітей у відповідності до їх віку. Самостійно забезпечити достатній рівень життя дітей вона не може.

Так, ОСОБА_1 вказує, що орієнтовні витрати на дітей на місяць становлять більше 20000,00 грн та складаються з: витрати на харчування дітей в школі та садочку, внески до батьківського комітету, придбання продуктів харчування, придбання одягу та взуття дітям, додаткові витрати на школу та садочок, поточні витрати, лікування дітей. Крім того, позивачка вимушена орендувати квартиру за яку сплачує щомісяця 8000,00 грн орендної плати та витрати на комунальні послуги, які орієнтовно становлять 2000,00 грн.

Виходячи із взаємного обов`язку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, звернулась із позовом про стягнення аліментів на утримання спільних із відповідачем дітей.

У відзиві на позов ОСОБА_2 зазначив, що він негативно ставиться до розлучення, оскільки у подружжя є спільні діти, яким потрібні батько і мати, але з урахуванням ситуації, яка склалась, він не заперечує щодо задоволення вимоги про розірвання шлюбу із ОСОБА_1 .

Щодо заявленої вимоги про стягнення аліментів у розмірі по 4000,00 на кожну дитину щомісяця та стягнення їх починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, зазначив, що відповідно до норм чинного законодавства мінімальний розмір аліментів на кожну дитину становить 3196,00 грн. З урахуванням того, що кожний із батьків повинен забезпечувати свою дитину матеріально, то аліменти, які зокрема він, як батько повинен сплачувати на кожну дитину, повинен бути не менше 1598,00 грн. В свою чергу він щомісяця пересилає позивачці кошти в розмірі 6000,00 грн (по 2000,00 грн на дитину) на утримання дітей, що є більше, ніж визначено законом.

Зазначив, що позивачка володіє житлом, а тому витрати на оренду квартири є необов`язковими. Посилається також на те, що виходячи із заявлених фактичних витрат на утримання дітей (без оплати орендної плати) в розмірі 10000,00 грн щомісяця, він, сплачуючи 6000,00 грн, покриває, як батько дітей, свою частину витрат.

Вказує, що підприємницьку діяльність припини ще в 2022 році, наразі ніде не працює, як біженець отримує в якості допомоги тільки безкоштовне житло та їжу. Аліменти на утримання дітей йому допомагають сплачувати родичі.

У відповіді на відзив позивачка додатково зазначила, що кошти в розмірі 6000,00 грн не підтверджені як аліменти, вони є недостатніми для покриття фактичних витрат на дітей, оскільки ці витрати становлять орієнтовно 20500,00 грн щомісяця. Крім того відповідач визнає, що кошти в розмірі 6000,00 грн йому надають родичі, отже його фінансова спроможність не є вичерпаною.

Щодо належного позивачці житла, то вказує, що воно перебуває в неналежному санітарному стані і проживати в ньому з дітьми неможливо і відповідачу про це відомо.

У запереченнях на відповідь на відзив ОСОБА_2 вказав, що сплата ним 6000,00 грн щомісяця є способом виконання ним обов`язку утримувати дітей в добровільному порядку та за домовленістю між ними. Вказує, що для здійснення платежу, зокрема, у квітні 2025 року, кошти йому перерахувала його мати ОСОБА_7 .

Просив врахувати ці обставини при ухваленні рішення та стягнути з нього аліменти з урахуванням сплачених коштів у березні та квітні 2025 року.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові та відповіді на відзив та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що її місячний дохід становить орієнтовно 25000,00 грн з яких вона 10000,00 грн сплачує на оренду квартири та комунальні послуги. Квартиру вимушена орендувати, оскільки належний їй будинок не придатний для проживання та знаходиться далеко від школи та садочку. Кошти в розмірі 6000,00 грн відповідач дійсно сплачує, але їх не вистачає на покриття всіх фактичних витрат. Діти хворіють, потребують додаткових витрат на школу, розваги, одяг, які вона не в змозі самостійно покрити. Вказала, що між ними була домовленість, що відповідач буде допомагати, він зазначив, що буде плати більше, коли зможе, але діти потребують утримання вже зараз.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справ обізнаний у належному порядку.

Відповідно до частини1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 21 серпня 2013 року та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис за №1367.

Сторони мають трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 ; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 .

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 08.10.2024, ОСОБА_1 орендує квартиру АДРЕСА_1 , розмір орендної плати становить 8000,00 грн на місяць.

Відповідно до квитанцій про оплату комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1 в лютому 2025 року сплачено 2464,00 грн.

Згідно з довідкою від 10.02.2025 № 01-10/12, наданою ЗДО № 21 «Смерічка», ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 відвідує садочок з серпня 2024 року.

Згідно з довідкою від 13.02.2025 №01-27/67, наданою Чернівецькою гімназією № 18, ОСОБА_3 навчається в 4-Б класі гімназії.

Згідно з довідкою від 13.02.2025 №01-27/68, наданою Чернівецькою гімназією № 18, ОСОБА_4 навчається у 2-Б класі гімназії.

Відповідно до платіжної інструкції від 01.03.2025 платником є ОСОБА_2 , отримувачем ОСОБА_1 , призначення платежу: «Переказ власних коштів. Дітям», сума 6000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 02.04.2025 платником є ОСОБА_2 , отримувачем ОСОБА_1 , призначення платежу: «Переказ власних коштів. Дітям», сума 6000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 02.04.2025 платником є ОСОБА_7 , отримувачем ОСОБА_2 , призначення платежу: «Переказ власних коштів», сума 1200,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 20.02.2025 платником є ОСОБА_7 , отримувачем ОСОБА_2 , призначення платежу: «Переказ власних коштів», сума 6000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 20.02.2025 платником є ОСОБА_7 , отримувачем ОСОБА_2 , призначення платежу: «Переказ власних коштів», сума 6000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 23.04.2025 платником є ОСОБА_7 , отримувачем ОСОБА_2 , призначення платежу: «Переказ власних коштів», сума 5000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 04.05.2025 платником є ОСОБА_2 , отримувачем ОСОБА_1 , призначення платежу: «Переказ власних коштів», сума 800,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 12.05.2025 платником є ОСОБА_7 , отримувачем ОСОБА_2 , призначення платежу: «Переказ власних коштів», сума 1500,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 12.05.2025 платником є ОСОБА_2 , отримувачем ОСОБА_1 , призначення платежу: «Переказ власних коштів. Ксюші», сума 1600,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 13.05.2025 платником є ОСОБА_2 , отримувачем ОСОБА_1 , призначення платежу: «Переказ власних коштів», сума 4000,00 грн.

З урахуванням наведених позицій сторін та встановлених обставин справи, судом встановлено, що предметом даного позову є розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання спільних дітей.

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду

Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Щодо вимоги про розірвання шлюбу

Відповідно до норм частини 2 статті 104 та частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частиною 1 статті 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до вимог частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття 51 СК України визначає, що дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Згідно з частинами 2-4 статті 56 СК України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу.

Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, причиною розпаду сім`ї стали різні інтереси та протилежні погляди не тільки на життя, а й на шлюб та сім`ю. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально. Позивачка має намір самостійно будувати своє життя, відповідач не заперечує їй у цьому.

Позивачка в своїй заяві наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, збереження шлюбу вважає недоцільним та вважає розірвання шлюбу єдиним можливим виходом із стосунків, які склались між нею та відповідачем.

Відповідач у відзиві на позов вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Щодо вимоги про стягнення аліментів

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2 статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема, статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум з 1 січня 2025 року для дітей віком до 6 років в сумі - 2563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років в сумі - 3196 гривень.

Судом встановлено, що одна дитина сторін відноситься до категорії дітей віком до 6 років, інші двоє дітей відносяться до категорії дітей віком від 6 до 18 років. Відповідно вони мають право на матеріальне забезпечення в законодавчо закріпленому розмірі, яке їм зобов`язані надати, згідно з вимогами статті 180 СК України, їх батьки.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається як позивач так і відповідач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні підстави для вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторони досягли згоди щодо розміру, порядку та способу виконання батьками обов`язку щодо утримання дітей.

Так, судом встановлено, що позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 4000,00 грн на кожну дитину щомісяця та стягувати їх починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач погоджується на призначення аліментів в розмірі по 2000,00 грн на кожну дитину щомісяця та стягувати їх із урахуванням сплачених ним у березні та квітні 2025 року коштів і до досягнення дітьми повноліття.

З урахуванням наведеного суд повинен вирішити в якому розмірі слід задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів та встановити з якого періоду їх слід стягувати.

Так, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд вважає, що аліменти в розмірі 2000,00 грн щомісячно на кожну дитину, які визнаються відповідачем, не буде достатнім для забезпечення якнайкращих інтересів дитини, не забезпечить їй належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів суд бере до уваги те, що відповідач є особою молодого віку, немає хронічних захворювань, повинен працювати та утримувати своїх дітей на належному рівні життя, необхідному для фізичного, розумового, духовного та морального розвитку. Крім того, відповідач не надав суду доказів того, що у нього на утриманні перебувають інші особи, або що він не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, як цього просить позивачка. Також суд бере до уваги, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати кошти на утримання дітей, що підтверджується тим, що він в добровільному порядку намагався частково брати участь в утриманні дітей шляхом надання позивачці матеріальної допомоги. Так, судом встановлено, що, зокрема, в травні 2025 року відповідач сукупно перерахував позивачці 6400,00 грн.

Разом з тим, суд також бере до уваги те, що позивачка є особою молодого віку, працездатною, без хронічних захворювань, а тому також повинна брати участь в утриманні власних дітей.

При цьому, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19.

Також суд бере до уваги те, що виховування дитини/дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини/дітей, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини/дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного з батьків у цьому випадку на матір, що є підставою для відступу від рівності мінімального розміру половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в бік збільшення розміру стягнення розміру аліментів з батька дитини (відповідача у справі).

За наведених та встановлених обставин, з урахуванням спільного обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд доходить висновку що розмір аліментів, який буде достатнім та відповідатиме встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України та не буде надмірним тягарем для відповідача становить по 3300,00 грн на кожну дитину щомісяця.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (стаття 192 СК України).

Також, позивачка у разі необхідності, не позбавлена права звернутися до відповідача з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Щодо часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З урахуванням наведеного аліменти, присуджені за рішенням суду, слід стягувати з дати пред`явлення позову. Чинний СК України не містить норму, яка б давала можливість суду здійснити зарахування вже сплачених відповідачем сум в рахунок присуджених аліментів. Крім того, матеріали справи не містять докази того, що сплачені ОСОБА_2 кошти в березні-травні 2025 року є саме аліментами в розумінні статей 181, 182, 184 СК України.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 звернулась до суду із даним позовом 25 березня 2025 року.

З урахуванням наведеного суд вважає, що аліменти з відповідача на користь позивачки слід стягувати починаючи з 25 березня 2025 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Висновки суду за результатами розгляду справи

Щодо суті позовних вимог

Таким чином оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, за розгляд судом позовної вимоги про розірвання шлюбу ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Оскільки позовні вимоги в цій частині задоволені, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей у розмірі 4000,00 грн щомісячно на кожну дитину, що сукупно становить 12000,00 грн щомісяця, а тому ціна позову у справі складає 72000,00 грн (6 х 12000,00 = 72000,00).

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, № 3674-VI встановлено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (станом на 2025 рік це 1211,20 грн) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, за подання позовної заяви в частині стягнення аліментів, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В мотивувальній частині рішення суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей та задовольнив їх в розмірі 3300,00 грн щомісячно на кожну дитину, що сукупно становить 9900,00 грн щомісяця. Отож позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково, а саме на 82,50% / ((9900 х 6) / (12000 х 6) х 100).

Отже, з ОСОБА_2 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в частині стягнення аліментів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 999,24 грн (1211,20 х 82,50%).

Керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції 21 серпня 2013 року, актовий запис за №1367.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 3300,00 грн (три тисячі триста грн 00 коп.), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 березня 2025 року.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 3300,00 грн (три тисячі триста грн 00 коп.), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 березня 2025 року.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 3300,00 грн (три тисячі триста грн 00 коп.), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 березня 2025 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 999,24 грн (дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн 24 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РКНОПП НОМЕР_5 .

Дата складання повного судового рішення 29 травня 2025 року.

Суддя Дубець О.С.