КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/2864/23
Провадження № 2/488/158/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14.05.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення частки спільного майна разом із реконструйованою нею частиною до 1/2 та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , з урахуванням збільшення позовних вимог та уточнення в частині відмови від вимог про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правничу допомогу, просила суд визнати право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину в спільному майні разом із реконструйованою частиною, а саме на житлову кімнату 2-1 площею 12,8 м.кв., кухню 2-2 площею 10,5 м.кв., коридору 2-3 площею 5,9 м.кв., кухні 2-4 площею 15,9 м.кв., душової 2-5 площею 2,0 м.кв., вбиральні 2-6 площею 09 м.кв., частину Господарських будівель та споруд: погріб з шиєю Кпд - 17.9 м.кв., вбиральня М.-1.7 м.кв, за адресою АДРЕСА_1 ; виділити в натурі частину житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 , враховуючи варіант № 1 експертизи (згідно з порядком користування що склався) ОСОБА_2 : Житловий будинок літ. А-1 - кухні-котельної 1-1 площею 8,5 м.кв., - житлової кімнати 1-2 площею 22,5 м. кв., - житлової кімнати 1-3 площею 17,5 м. кв. Всього по житловому будинку 48.5 м.кв., частину Господарських будівель та споруд: сарай Е -16,5 м.кв.; ОСОБА_3 : - житлова кімната 2-1 площею 12,8 м.кв., - кухні 2-2 площею 10,5 м.кв., - коридору 2-3 площею 5,9 м.кв., - кухні 2-4 площею 15,9 м.кв., - душової 2-5 площею 2,0 м.кв., - вбиральні 2-6 площею 09 м.кв. Всього по житловому будинку 48,0 м.кв., частину Господарських будівель та споруд: погріб з шиєю Кпд - 17.9 м.2 кв., вбиральня М.-1.7 м.кв.; провести розподіл земельної ділянки враховуючи порядок користування будівлями та спорудами, що склалися між співвласниками, розташованої за адресою АДРЕСА_2 варіант (враховує 1 варіант розподілу житлового будинку з Господарськими будівлями та спорудами) ОСОБА_2 : - під основною будівлею 48,0 м.кв., - під господарськими будівлями і спорудами 16,5 м.кв., - під двором 297,6 м.кв., - Споруди (1.5.6) - Огорожа (№2,3 -№4,8), Всього надати в користування 362,6 м.кв.; ОСОБА_3 : - під основною будівлею 48,5 м.кв., - під господарськими будівлями і спорудами 19,6 м.кв., - під двором 59,8 м.кв., Всього надати в користування 127,4 м.кв.

Мотивуючи тим, що на підставі договору дарування від 25.12.2008 року позивач ОСОБА_3 є власником 26/100 частки у праві спільної часткової власності житлового будинку під АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських та побутових будівель споруд,огорож.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.06.2006 року посвідченого п`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, відповідач ОСОБА_2 є власником 74/100 частки у праві спільної часткової власності житлового будинку під АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських та побутових будівель споруд,огорож.

З 2013 по 2019 році з метою поліпшення своїх побутових умов позивач за власні кошти провела реконструкцію та добудувала до житлового будинку наступні приміщення: коридору 2-3 площею 5,9 м. кв., кухні 2-4 площею 15,9 м. кв., душової 2-5 площею 2,0 м. кв., вбиральні 2-6 площею 09 м. кв.

Усі приміщення добудовано до тієї сторони будинку яка знаходиться в користуванні позивача. Відповідач враховуючи, що має вихід з будинку на іншу сторону жодним чином не має змоги користуватися вказаними приміщеннями, та не має до них жодного відношення.

На теперішній час площа житлового будинку складає 96,5 м. кв., з яких 52,8 м. кв., є житлова площа.

До реконструкції площа житлового будинку складала 68,7 м. кв., з яких 39,8 м. кв., була житлова площа. Після реконструкції добудовані приміщення та будинок в цілому було введено в експлуатацію, декларація МК 69. Долі співвласників не перераховувались. Як і не визначався порядок користування земельною ділянкою в державному акті долі відсутні.

Виходячи з викладеного частка в спільної часткової власності після реконструкції змінилась наступним чином. Частка позивача дорівнюється 48 м. кв., частка відповідача складає 48,5 м. кв., тобто фактично 50% на 50%, частка відповідача більше частки позивача лише на 0,5 м.кв.

На час звернення до суду з позовом співвласники не досягли згоди щодо розподілу майна із реконструйованою нею частиною. На підставі зазначеного позивач звернулася до суду.

25.09.2023 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі.

В судове засідання 21.03.2025 року сторони не з`явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Білов І.В., надав до суду заяву про слухання справи за відсутності позивача та представника, збільшені та уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 особисто, через канцелярію суду надала до суду заяву, в якій визнала в повному обсязі збільшені та уточнені позовні вимоги, проти задоволення позову не заперечувала, просила про його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Проте, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Суд, дослідивши матеріали та обставини справи, письмові докази, взявши до уваги заяви сторін по справі прийшов до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На підставі договору дарування від 25.12.2008 року позивач ОСОБА_3 є власником 26/100 частки у праві спільної часткової власності житлового будинку під АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських та побутових будівель споруд,огорож.

На підставі свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.06.2006 року посвідченого п`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою, відповідач ОСОБА_2 є власником 74/100 частки у праві спільної часткової власності житлового будинку під АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських та побутових будівель споруд, огорож.

На теперішній час Житловий будинок Літ. А-1 загальною площею 96,5 м. кв., житловою площею 52,8 м. кв., складається з кухні - котельної 1-1 площею 8,5 м. кв., житлової кімнати 1-2 площею 22,5 м. кв., житлової кімнати 1-3 площею 17,5 м. кв., житлової кімнати 2-1 площею 12,8 м. кв., кухні 2-2 площею 10,5 м. кв., коридору 2-3 площею 5,9 м. кв., кухні 2-4 площею 15,9 м. кв., душової 2-5 площею 2,0 м. кв., вбиральні 2-6 площею 09 м. кв.

До житлового будинку прилягають: сарай, літ. «Е», погріб з шиєю літ. «Кпд»; вбиральня літ. «М», споруди І № 5,6 огорожі №2,3,4,8.

Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,495 га. кадастровий номер :11:054:006. Вказана земельна ділянка належить позивачу та відповідачу ( відповідно до часток у спільній частковій власності на житловий будинок) на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 811138, виданого на підставі рішення Миколаївської.міської ради від 25 червня 2010 року Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

На теперішній час відповідач користується наступними приміщеннями: кухні -котельної 1-1 площею 8,5 м. кв., житлової кімнати 1-2 площею 22,5 м. кв., житлової кімнати 1 -3 площею 17,5 м. кв.

Позивач мешкала в приміщеннях житлова кімната 2 -1 площею 12,8 м. кв., кухні 2-2 площею 10,5 м. кв., в зв`язку, що в будинку мешкають дві родини кухні 2-2 площею 10,5 м. кв., використовувалась як житлова кімната.

З 2013 по 2019 році з метою поліпшення своїх побутових умов позивач за власні кошти провела реконструкцію та добудувала до житлового будинку наступні приміщення: коридору 2-3 площею 5,9 м. кв., кухні 2-4 площею 15,9 м. кв., душової 2-5 площею 2,0 м. кв., вбиральні 2-6 площею 09 м. кв.

Усі приміщення добудовано до тієї сторони будинку яка знаходиться в користуванні позивача. Відповідач враховуючи, що має вихід з будинку на іншу сторону жодним чином не має змоги користуватися вказаними приміщеннями, та не має до них жодного відношення.

На теперішній час площа житлового будинку складає 96,5 м. кв., з яких 52,8 м. кв., є житлова площа.

До реконструкції площа житлового будинку складала 68,7 м. кв., з яких 39,8 м. кв., була житлова площа. Після реконструкції добудовані приміщення та будинок в цілому було введено в експлуатацію, декларація МК 69. Долі співвласників не перераховувались. Як і не визначався порядок користування земельною ділянкою в державному акті долі відсутні.

Виходячи з викладеного частка в спільної часткової власності після реконструкції змінилась наступним чином. Частка позивача дорівнюється 48 м. кв., частка відповідача складає 48,5 м. кв., тобто фактично 50% на 50%, частка відповідача більше частки позивача лише на 0,5 м.кв.

В провадженні судді перебувала цивільна справа ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки справа № 488/562/21. Ухвалою суду від 25.09.2024 року враховуючи заяву позивача ОСОБА_2 , позовна заява була залишена без розгляду.

В рамках розгляду зазначеного позову було заявлено клопотання про призначення комплексної судової будівельно - технічної та земельно - технічної експертизи, ухвалою суду клопотання про призначення експертизи задоволено, проведено еспертизу та до суду надано висновок експерта №КСЕ-19/115-23//11278 від 01.12.2023 року.

В експертизі вказано два варіанта поділу житлового будинку, та земельної ділянки, варіант № 1 згідно з порядком користування що склався та варіант № 2 з мінімальним відхиленням від ідеальних часток.

Сторонами по справі погоджено варіант № 1 згідно з порядком користування що склався.

Відповідно до ст.ст. 355, 356, 357 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Відповідно до стаття 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

В даному конкретному випадку збільшення частки позивача відбулося за рахунок реконструйованою нею частиною. .

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 570/4748/15-ц 13 лютого 2019 року: «Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Проте, реалізуючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен співвласник має право вимагати від інших передання йому у володіння та користування конкретної частини спільного майна, що відповідає його частці у праві власності (частина третя статті 358 ЦК України). При цьому право спільної часткової власності, безумовно, не припиняється. Це право може припинитися для співвласника за його волею у разі поділу спільного майна (стаття 367 ЦК України), виділу з нього частки (стаття 364 ЦК України) або шляхом розпорядження співвласником своєю часткою (статті 361, 362 ЦК України).

Щодо правового режиму реконструйованої частки у спільному майні.

Юридична доля поліпшень, зроблених одним із співвласників у спільному майні, підлягає визначенню згідно із положеннями частин третьої-п`ятої статті 357 ЦК України, за змістом яких співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Співвласник наділений правом вимагати збільшення своєї частки за обов`язкової наявності таких чотирьох умов: 1) поліпшення спільного майна не можна відокремити від спільного об`єкта. При цьому мається на увазі не технічна неможливість відокремлення поліпшень від речі, а неможливість відокремлення їх без пошкодження або істотного знецінення речі. Якщо виходити із змісту частини першої статті 187 ЦК України, нерозривний зв`язок поліпшень з річчю має місце у тому випадку, коли відділення поліпшень має наслідком пошкодження або істотне знецінення безпосередньо основної речі, від якої були відокремлені поліпшення, а не самих поліпшень; 2) поліпшення зроблені за кошти цього співвласника, без залучення коштів інших співвласників. Якщо кошти, за рахунок яких були зроблені поліпшення, не належать співвласнику, поліпшення вважатимуться майном, набутим ним без достатньої правової підстави (глава 83 ЦК України); 3) поліпшення були зроблені за згодою всіх інших співвласників; 4) при здійсненні поліпшень було додержано порядок використання спільного майна, тобто загальні засади володіння та користування спільним майном, визначені законом, а також умови володіння та користування спільним майном у відповідності з домовленістю між співвласниками.

У разі, якщо співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди зробив у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, він набуває право власності на таку добудову (прибудову) виключно, якщо це не порушує прав інших співвласників.

Частки співвласників можуть бути змінені на підставі договору між співвласниками або на підставі судового рішення. За відсутності хоча б однієї із наведених умов поліпшення жодним чином не вплине на зміну часток у праві спільної часткової власності.

Наведені правила частини третьої статті 357 ЦК України стосуються випадків, коли внаслідок здійснених поліпшень спільного майна співвласник вимагає від інших співвласників збільшення своєї частки у цьому майні. Такі поліпшення повинні стосуватися як частки співвласника, який бажає збільшення його частки, так і іншого (інших) співвласника (співвласників) спільного майна. При цьому обов`язковим для такого збільшення є дотримання співвласником передумов, визначених цією статтею, зокрема таких: поліпшення спільного майна не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Якщо ж поліпшення здійснено тільки у частці одного співвласника шляхом добудови (прибудови) та не торкаються іншої частки у спільному майні, то застосовуються положення частини четвертої статті 357 ЦК України, відповідно до якої не відбувається зміна розміру часток співвласників у спільному майні та не вимагається обов`язкової згоди інших співвласників на таку перебудову за умови, що вона не порушує їхніх прав та здійснена із дотриманням встановленого законом порядку.

У ЦК України встановлюються особливі права щодо добудови (прибудови), здійсненої одним із співвласників житлового будинку, іншої будівлі або споруди.

Така добудова (прибудова) не є об`єктом права спільної власності і жодним чином не впливає на розмір часток, а стає об`єктом права власності лише того співвласника, який її зробив, за таких умов: 1) добудова (прибудова) зроблена за рахунок лише цього співвласника, а не інших співвласників; 2) добудова (прибудова) здійснена у встановленому законом порядку, що є необхідною передумовою для державної реєстрації права на нерухоме майно і набуття права власності на нього (абзац третій частини другої статті 331 ЦК України) 3) добудова (прибудова) не порушує прав інших співвласників, наприклад, не створює для них перешкод у користуванні майном, яке вони здійснюють згідно за домовленістю між собою (частини другої статті 358 ЦК України).

В даному випадку збільшення частки зроблено з дотриманням співвласником передумов, визначених законом, зокрема таких: поліпшення спільного майна не можна відокремити, прибудова є продовженням частки позивача, відповідач не має доступу для прибудови. Прибудова зроблена саме з метою поліпшення умов мешкання та складається з кухні, ваної кімнати та вбиральні; зроблені ним своїм коштом прибудова зроблена родиною позивача. Відповідач жодним чином не приймав участь в реконструкції. Частка позивача має окреме підключення до мереж електрики, газу, та водопостачання. Обладнано окремими приборами обліку та окремими рахунками; за згодою всіх співвласників, декларація подана від імені обох співвласників; з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Кожна частина має окремий вхід. Зроблена реконструкція жодним чином не перешкоджає відповідачу в використанні свого майна.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення збільшених позовних вимог з урахуванням уточнень.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення частки спільного майна разом із реконструйованою нею частиною до 1/2 та визнання права власності задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину в спільному майні разом із реконструйованою частиною, а саме на житлову кімнату 2-1 площею 12,8 м.кв., кухню 2-2 площею 10,5 м.кв., коридору 2-3 площею 5,9 м.кв., кухні 2-4 площею 15,9 м.кв., душової 2-5 площею 2,0 м.кв., вбиральні 2-6 площею 09 м.кв., частину Господарських будівель та споруд: погріб з шиєю Кпд - 17.9 м.кв., вбиральня М.-1.7 м.кв., за адресою АДРЕСА_1 .

Виділити в натурі частину житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 , враховуючи варіант № 1 експертизи (згідно з порядком користування що склався):

ОСОБА_2

Житловий будинок літ. А-1, який складається з наступних кімнат:

- кухні - котельної 1-1 площею 8,5 м.кв.,

- житлової кімнати 1-2 площею 22,5 м. кв.,

- житлової кімнати 1-3 площею 17,5 м. кв.,

Всього по житловому будинку 48.5 м.кв.

частину Господарських будівель та споруд:

сарай Е -16,5 м.кв.

Осадчій Оксані Сергіївні

Житловий будинок літ. А-1, який складається з наступних кімнат:

- житлова кімната 2-1 площею 12,8 м.кв.,

- кухні 2-2 площею 10,5 м.кв.,

- коридору 2-3 площею 5,9 м.кв.,

- кухні 2-4 площею 15,9 м.кв.,

- душової 2-5 площею 2,0 м.кв.,

- вбиральні 2-6 площею 09 м.кв.,

Всього по житловому будинку 48,0 м.кв.

частину Господарських будівель та споруд:

погріб з шиєю Кпд - 17.9 м.кв.,

вбиральня М.-1.7 м.кв.

Провести розподіл земельної ділянки враховуючи порядок користування будівлями та спорудами, що склалися між співвласниками, розташованої за адресою АДРЕСА_2 варіант (враховує 1 варіант розподілу житлового будинку з Господарськими будівлями та спорудами)

ОСОБА_2 :

- під основною будівлею 48,0 м.кв.,

- під господарськими будівлями і спорудами 16,5 м.кв.,

- під двором 297,6 м.кв.,

- Споруди (1.5.6)

- Огорожа (№2,3 -№4,8)

Всього надати в користування 362,6 м.кв.

ОСОБА_3 :

- під основною будівлею 48,5 м.кв.,

- під господарськими будівлями і спорудами 19,6 м.кв.,

- під двором 59,8 м.кв.,

Всього надати в користування 127,4 м.кв.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )

Відповідач - ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 )

Суддя Я.А. Чернявська