УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025року

м. Київ

справа № 712/2907/23

провадження № 61-6152ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Миненко Оленою Віталіївною, на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 березня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 07 травня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року адвокат Миненко О. В. в інтересах ОСОБА_1 звернулась зі скаргою, в якій просила визнати протиправними дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дьо Л. С. (далі - державний виконавець) щодо винесення постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 14 лютого 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та скасувати її.

Скарга мотивована тим, що постанова державного виконавця винесена на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2025 року, яка на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови не набрала законної сили, оскільки ухвала суду була оскаржена в апеляційному порядку, провадження за апеляційною скаргою відкрито 13 лютого 2025 року. Отже, дії державного виконавця були незаконними та такими, що порушили права боржника.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 березня 2025 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 07 травня 2025 року, скаргу адвоката Миненко О. В. подану в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвала суду за результатом розгляду заяви Черкаської окружної прокуратури про виправлення помилки у виконавчих листах набрала законної сили за правилами статті 261 ЦПК України, тобто з моменту її підписання, немає підстав уважати, що постанова державного виконавця від 14 лютого 2025 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних винесена з порушенням норм закону.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що оскаржувана постанова не впливала на обсяг зобов`язань боржника у виконавчому провадженні та не перешкоджала боржнику здійснювати свої права та обов`язки при виконанні рішення суду, що набрало законної сили. Таким чином, права боржника у цій справі не було порушено оскаржуваною постановою виконавця від 14 лютого 2025 року.

13 травня 2025 року адвокат Миненко О. В. в інтересах ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове про задоволення вимог за його скаргою на дії державного виконавця.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржена в апеляційному порядку ухвала від 20 січня 2025 року на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови не набрала законної сили, тому дії державного виконавця були незаконними.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що 07 листопада 2024 року Черкаський апеляційний суд частково задовольнив позов Черкаської окружної прокуратури в інтересах Черкаської міської ради та зобов`язав ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно.

25 листопада 2024 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист, проте у ньому як стягувача було помилково зазначено Черкаську окружну прокуратуру замість Черкаської міської ради.

25 листопада 2024 року Другий ВДВС у м. Черкаси відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі вказаного виконавчого листа.

20 січня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси постановив ухваолу про виправлення помилки у виконавчому листі, визначивши правильного стягувача - Черкаську міську раду замість Черкаської окружної прокуратури.

11 лютого 2025 року Черкаська окружна прокуратура направила ухвалу суду від 20 січня 2025 року з відміткою, що вона набрала законної сили 05 лютого 2025 року, до Другого ВДВС у м. Черкаси, вказавши на необхідність виправлення даних стягувача.

13 лютого 2025 року Черкаський апеляційний суд відкрив апеляційне провадження щодо ухвали Соснівського районного суду від 20 січня 2025 року.

14 лютого 2025 року державний виконавець винесла постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, виправивши найменування стягувача відповідно до ухвали суду від 20 січня 2025 року.

06 березня 2025 року Черкаський апеляційний суд відмовив в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Миненко О. В. на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2025 року про виправлення помилки.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (стаття 447-1 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга, третя статті 451 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Тлумачення статті 261 ЦПК України свідчить, що у частині першій статті 261 ЦПК України передбачено загальне правило для всіх судових рішень, які постановлюються у формі ухвали. Ухвала суду набирає законної сили за правилами, передбаченим для рішення суду (стаття 273 ЦПК України), тільки в тому випадку, коли для конкретного виду ухвал це прямо передбачено процесуальним законом (статті 460, 479, 480, 487 ЦПК України). Можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції при цьому значення не має і на момент набрання нею законної сили не впливає (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2023 року у справі № 761/13085/14-ц).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суди зробили правильний висновок, що ухвала суду про виправлення помилки у виконавчому документі (частини першої статті 432 ЦПК України) набирає законної сили за правилами статті 261 ЦПК України, оскільки для неї законом не встановлено іншого порядку набрання законної сили. Суди встановили, що оскаржуване рішення державного виконавця прийняте відповідно до закону, в межах його повноважень, і прав боржника не порушувало.

За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 12 березня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 07 травня 2025 року у справі № 712/2907/23 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко