Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3402/25
Провадження № 2/711/1794/25
27 травня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Кошубінській Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожитий природний газ,-, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», в особі представника Петрової А.і., яка діє на підставі довіреності від 19.12.2024 року №19/12-2024/41, звернулось до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 25 543 грн. 11 коп. та судовий збір в сумі 3 028 грн.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №880 від 04.07.2017 року «Про видачу ліцензій з постачання природного газу…» на території України.
Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, який є однаковим для всіх побутових споживачів України.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статтей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно, укладається шляхом заявочного принципу та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Зазначає, що попереднім власником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 21.10.2020р. Постачальнику була подана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, на підставі якої був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 .
Через наявність заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, але попередній власник газифікованого об`єкта ОСОБА_2 в своїй заяві від 11.11.2024 року повідомив про те, що на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 27.04.2021 року № 807, новим власником нерухомого майна з квітня 2021 року являється ОСОБА_1 .
З огляду на зазначене, позивач вважає, що саме відповідачка ОСОБА_1 є споживачем послуги з постачання природного газу до об`єкту нерухомості житлового будинку АДРЕСА_1 . Проте, в період з квітня 2021 року по лютий 2025 року включно, відповідачка не здійснювала оплати, поставленого позивачем природного газу, внаслідок чого виник борг у сумі 25 543 грн. 11 коп.
У порядку досудового врегулювання спору, ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» направило відповідачці вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ, однак борг відповідачкою не сплачений.
А тому, просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 25 543 грн. 11 коп., а також судовий збір в розмірі 3 028 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.04.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
Відзиву на позовну заяву від відповідачки не надходило.
В судове засідання представник позивача Петрова А.І. не з`явилась, при цьому, в прохальній частині позовних вимог просила розгляд справи проводити без її участі, а у разі неявки в судове засідання відповідачки, просила ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомленою в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за адресою квартири, за якою рахується борг перед позивачем (власником якої є відповідачка) та за зареєстрованим місцем її проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі «Судова влада».
Натомість судові повістки-повідомлення повернулись до суду без вручення відповідачці з причин відсутності останньої за вказаними адресами, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням відповідачки.
Відтак, справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачки, яка повідомлялась у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, однак, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в позовній заяві.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами).
Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
За змістом ст. ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.
Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
В судовому засіданні встановлено, що 13.11.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газонафтова компанія «Нафтогаз України» зареєстровано як юридичну особу, код ЄДРПУО: 40121452, вид економічної діяльності якої, є, в тому числі, торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.07.2023, який безпосередньо досліджений судом /а.с. 5-6/.
Із заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 21.10.2020 року вбачається, що гр. ОСОБА_2 , як співвласник житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , приєднався до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» для постачання останнім природного газу до об`єкту нерухомості за вказаною адресою. На підставі вказаної заяви було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 та присвоєно код 56ХМ38А154921869 /а.с. 8/.
В подальшому, а саме 27.04.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. (зареєстрований в реєстрі за №807), відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбала 29/100 частин в спільній частковій власності житлового будинку АДРЕСА_1 /а.с. 10-11/.
Таким чином, саме на відповідачку ОСОБА_1 , як на власника 29/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , покладений обов`язок по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг з постачання природного газу, які надаються до зазначеного житлового будинку позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
Як вбачається із фінансового стану по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що належить споживачу ОСОБА_1 , код 56ХМ38А154921869, відповідачка має заборгованість за спожитий природний газ, за період із квітня 2021 року по лютий 2025 року включно в загальній сумі 25 543,11 грн., оскільки оплата наданих послуг нею не здійснювалась взагалі /а.с. 12/.
Позивач ТзОВ «Газонафтова компанія «Нафтогаз України» 06.01.2025р. направляв на адресу відповідачки ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ №119/4.2.1-867-2025/380000241 від 06.01.2025 року /а.с. 13/, яка залишена відповідачкою без реагування, оскільки борг перед позивачем не погашений.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 вищевказаного Закону передбачено, що виконавцями послуги з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.
Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу, споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.
Взаємовідносини між постачальниками та споживачами природного газу регулюються також Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2496 від 30 вересня 2015 року (далі Правила №2496).
Абзацами 1, 2 п. 3 Розділу І Правил №2496 у редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, передбачено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.
Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
Абзацом 5 п. 5 Розділу І Правил №2496 визначено, що заявою-приєднанням є письмова заява-приєднання споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, складена відповідно до вимог цих Правил.
Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил №2496 визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Особливості здійснення постачання природного газу побутовому споживачу постачальником «останньої надії» визначені розділом VI цих Правил.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статтей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, якою встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, із досліджених у судовому засіданні матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачка є споживачем послуг з постачання природного газу в розумінні положень Законів №2189 та №329, які їй надає ТзОВ «Газонафтова компанія «Нафтогаз України», за адресою: м. Черкаси, пров. Рибальський, 12.
Згідно зі статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Оскільки відповідачка ОСОБА_1 є власником 29/100 частин будинку АДРЕСА_1 та, відповідно, є споживачем послуг з постачання природного газу, що надається позивачем до вказаної частини будинку в період з квітня 2021р. по лютий 2025р. включно, однак своєчасно та у повному обсязі не вносила плату за зазначені послуги, в зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем в загальній сумі 25 543,11 грн., що стверджується розрахунком ТзОВ «Газонафтова компанія «Нафтогаз України» /а.с. 12/, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення із відповідачки на користь позивача заборгованості в сумі 25 543,11 грн.
При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлених судом обставин спірних правовідносин.
Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Разом з тим, суд приходить до висновку і про стягнення з відповідачки на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме судового збору.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, тому з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 3028грн.
На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 64, 66, 67, 68, 156, 162 ЖК України, ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280-282 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожитий природний газ задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 29.05.2025 року.

Головуючий: В.М. Скляренко