КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/7859/24-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3343/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Желепи О.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення,

за апеляційними скаргами представника товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 серпня 2024 року та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року, ухвалених під головуванням судді Литвинової І.В.,-

встановив:

У лютому 2024 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відшкодування у порядку регресу у розмірі 8 500 000 грн 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 127 500 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року у справі № 756/11950/19 змінено дату звільнення ОСОБА_3 з посади директора ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», формулювання підстав звільнення та стягнуто з позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2 940 000 грн 49 коп.

ОСОБА_3 звернувся до Київського апеляційного суду із скаргою на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року у справі № 756/11950/19 затверджено мирову угоду, укладену 05 липня 2021 року між ДК «Газ України», ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та ОСОБА_3 .

Згідно даної мирової угоди товариство зобов`язується змінити дату звільнення ОСОБА_3 з посади директора ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» і формулювання підстав звільнення з та сплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу при звільненні у розмірі 8 500 000 грн00 коп. (за вирахуванням суми у розмірі 180 000 грн00 коп., сплаченої у зв`язку з негайним виконанням рішення суду). А ОСОБА_3 відмовляється від позовних вимог у справі №756/11950/19.

На виконання рішення Оболонського районного суму міста Києва від 22 березня 2021 року позивачем26 квітня 2021 року сплачено ОСОБА_3 144 900 грн 00 коп., а на виконання мирової угоди від 05 липня 2021 року сплачено 6 697 600 грн 00 коп.

Всього позивачем сплачено ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу при звільненні урозмірі 6 842 500 грн 00 коп.

Незаконне звільнення ОСОБА_3 відбулось на підставі рішення учасника товариства від 19 червня 2019 року № 39 про звільнення, яке підписано головою правління НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2

Відповідний наказ товариства від 19 червня 2019 року № 66-К підписано тимчасово виконуючою обов`язки директора ОСОБА_1

Позивач вважає, що у відповідачів виник обов`язок відшкодувати завдану товариством внаслідок звільнення шкоду у вигляді виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28 серпня 2024 року названий позов залишено без задоволення.

У вересні 2024 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про стягнення з позивача понесених витрат на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року названу заяву задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 100 000 грн 00 коп.

В апеляційних скаргах представник ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» просить: рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову; додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні представник ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» вимоги апеляційних скарг підтримав.

Представник ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 заперечили щодо задоволення вимог апеляційних скарг.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, судом першої інстанції зазначено, що позовні вимоги про стягнення 8 500 000 грн 00 коп. виходять за межі, визначені трудовим законодавством.

Судом першої інстанції взято до увагирозрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 2 940 грн 49 коп., викладений у рішенніОболонського районного суду міста Києва.

Враховуючи, що юридична особа, яка відшкодувала шкоду завдану працівником, має право зворотної вимоги (регресу) до цієї особи виключно в розмірі встановленому законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України), відтак, суд вважав, що позовні вимоги позивача у розмірі 8 500 000 грн 00 коп. виходять за межі середнього місячного заробітку.

Стягуючи з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 100 000 грн 00 коп., суд першої інстанції виходив із обґрунтованості їх розміру та співмірністю.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 15 серпня 2018 року рішенням засновника ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» уповноважено голову правління НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2 або особу, яка виконує його обов`язки, підписати контракт з директором товариства ОСОБА_1 на умовах, затверджених п. 4 цього рішення.

17 серпня 2018 року наказом № 1-к «По особовому складу» на виконання рішення НАК «Нафтогаз України» від 14 серпня 2018 року № 439 та рішення загальних зборів учасників ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» від 15 серпня 2018 року, ОСОБА_3 почав виконувати обов`язки директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трединг» з 20 серпня 2018 року за сумісництвом на неповний робочий день (2 години) з п`ятиденним робочим тижнем та оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, з оплатою праці у розмірі 3 723 грн 00 коп. у місяць, що встановлюється на період до початку операційної діяльності товариства.

Рішенням правління НАК «Нафтогаз України» від 13 березня 2019 року директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» ОСОБА_3 відсторонено від роботи з 14 березня 2019 року по 20 червня 2019 року.

19 червня 2019 року ОСОБА_3 звільнено з посади директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», згідно з наказом ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» № 66-К, відповідно до п. 5.3 контракту № 1 від 01 листопада 2018 року, п. 8 частини 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі рішення учасника № 39 від 19 червня 2019 року.

Наказ ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» № 66-К від 19 червня 2019 року про звільнення ОСОБА_3 видано та підписано тимчасово виконуючою обов`язки директора ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним наказом, ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», третя особа: АТ НАК «Нафтогаз України» про визнання незаконним та скасування, наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»:ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» зобов`язується змінити дату звільнення ОСОБА_3 з посади директора з 20 червня 2019 року на 01 листопада 2020 року і формулювання підстав звільнення з «відповідно до п. 5.3. Контракту № 1 від 01 листопада 2018 року, з директором ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та ОСОБА_3 , та п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України» на «у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України» та сплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу при звільненні у розмірі 8 500 000 грн 00 коп., а ОСОБА_3 повністю відмовляється від позовних вимог у справі № 756/11950/19.

ОСОБА_3 гарантує, що з моменту виконання умов п. 2 цієї мирової угоди, не має та не матиме жодних майнових та немайнових претензій до дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

ОСОБА_3 відмовляється від заявлених позовних вимог у справі № 756/11950/19 до дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» в повному обсязі, а також від стягнення судових витрат по даній справі.

ОСОБА_3 , дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України» та ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права чи охоронювані законом будь-які інтереси третіх осіб, в тому числі й держави, та що з наслідками закриття провадження у справі на підставі частини четвертої ст. 207 ЦПК України, у зв`язку з укладенням мирової угоди і затвердження її судом, передбаченими частиною другою ст. 256 ЦПК України, вони ознайомлені, ці наслідки є їм зрозумілими.

На виконання рішення Оболонського районного суму міста Києва від 22 березня 2021 року (в частині негайного виконання) позивачем 26 квітня 2021 року сплачено ОСОБА_3 144 900грн 00 коп., а на виконання мирової угоди від 05 липня 2021 року сплачено 6 697 600 грн 00 коп.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» зазначало, рішення учасника товариства від 19 червня 2019 року № 39 про звільнення ОСОБА_3 підписано головою правління НАК «Нафтогаз України» - ОСОБА_2., а відповідний наказ товариства від 19 червня 2019 року № 66-К підписано тимчасово виконуючою обов`язки директора - ОСОБА_1

Позивач вважає, що сплативши ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, товариство набуло права вимоги до винних осіб, якими є відповідачі.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

У ст. 237 КЗпП України визначено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації

у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається,

якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду

про поновлення на роботі.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих судам у п. 33 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 частини першої статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року), настає повна матеріальна відповідальність винних у цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Згідно пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 02 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах

про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено

з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду

про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Судом встановлено, що наказом ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» № 66-К від 19 червня 2019 року ОСОБА_3 звільнено з посади директора ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» відповідно до п. 5.3 контракту № 1 від 01 листопада 2018 року, п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі рішення учасника № 39 від 19 червня 2019 року.

Наказ ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» № 66-К від 19 червня 2019 року про звільнення ОСОБА_3 видано та підписано тимчасово виконуючою обов`язки директора ОСОБА_1 .

Зільнення ОСОБА_3 відбулось на підставі рішення учасника товариства від 19 червня 2019 року № 39 про звільнення, яке підписано головою правління НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2

В подальшому, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року змінено дату звільнення ОСОБА_3 з посади директора ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» з 20 червня 2019 року на 01 листопада 2020 року і формулювання підстав звільнення з «відповідно до п. 5.3. Контракту № 1 від 01 листопада 2018 року, який укладений з директором ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» Волинець В.В., та п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України» на «у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України».

Стягнуто з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2 940 000 грн 49 коп., витрати на правничу допомогу 5 000 грн00 грн, сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 9 605грн 00 коп.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року затверджено мирову угоду між дочірньою компанією «Газ України» НАК «Нафтогаз України», ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», та ОСОБА_5 . Визнано нечинним рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року у справі № 756/11950/19 та закрито провадження у справі.

Згідно мирової угоди сторони домовились: ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» зобов`язується змінити дату звільнення ОСОБА_3 з посади директора з 20 червня 2019 року на 01 листопада 2020 року і формулювання підстав звільнення з «відповідно до п. 5.3. контракту № 1 від 01 листопада 2018 року, з директором ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та ОСОБА_3 , та п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України» на «у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України» та сплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу при звільненні у розмірі 8 500 000 грн00 коп., а ОСОБА_3 повністю відмовляється від позовних вимог у справі № 756/11950/19.

Так, факт укладення мирової угоди не звільняє винну особу від обов'язку відшкодувати завдану шкоду, якщо це не передбачено самим договором. Уклавши мирову угоду, сторони можуть визначити, які саме обов`язки будуть покладені на винну особу.

На виконання рішення Оболонського районного суму міста Києва від 22 березня 2021 року (в частині негайного виконання) позивачем 26 квітня 2021 року сплачено ОСОБА_3 144 900грн 00 коп., а на виконання мирової угоди від 05 липня 2021 року сплачено 6 697 600 грн 00 коп.

Судом встановлено, що і рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року і укладеною між сторонами мировою угодою встановлено факт незаконного звільнення ОСОБА_3 .

Так, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року змінено дату звільнення ОСОБА_3 з посади директора ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» з 20 червня 2019 року на 01 листопада 2020 року і формулювання підстав звільнення з «відповідно до п. 5.3. контракту № 1 від 01 листопада 2018 року, який укладений з директором ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» ОСОБА_3 , та п. 8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України» на «у зв`язку з закінченням строку трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України».

Дослідивши текст мирової угоди, встановлено, що сторонами було погоджено змінити дату звільнення ОСОБА_3 та формулювання підстав звільнення.

Відтак, стороною відповідача було визнано те, що ОСОБА_3 незаконно звільнено 20 червня 2019 року відповідно до п. 5.3. контракту № 1 від 01 листопада 2018 року з директором ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

Факт незаконного звільнення ОСОБА_3 встановлений Оболонським районним судом міста Києва, укладеною мировою угодою та свідчить про вину особи, яка уповноважена на звільнення працівників.

Так, звільнення ОСОБА_3 відбулось на підставі рішення учасника товариства від 19 червня 2019 року № 39 про звільнення, яке підписано головою правління НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_2

Наказ ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» № 66-К від 19 червня 2019 року про звільнення ОСОБА_3 видано та підписано тимчасово виконуючою обов`язки директора ОСОБА_1 .

Відтак, ОСОБА_2 (як службова особа, яка підписала рішення про звільнення) та ОСОБА_1 (як службова особа, яка підписала наказ про звільнення), несуть повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну товариству у зв`язку з оплатою незаконно звільненому ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На виконання рішення Оболонського районного суму міста Києва від 22 березня 2021 року (в частині негайного виконання) позивачем 26 квітня 2021 року сплачено ОСОБА_3 144 900грн 00 коп., а на виконання мирової угоди від 05 липня 2021 року сплачено 6 697 600 грн 00 коп.

До матеріалів справи долучено копію акту Державної аудиторської служби № 05-21/9 від 01 грудня 2023 року. Згідно якого, ревізією встановлено, що внаслідок звільнення працівника ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» з порушенням трудового законодавства, протягом періоду, який підлягав дослідженню, товариством сплачено за рішенням суду середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8 500 000 грн 00 коп.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем на виконання умов укладеної мирової угоди було фактично сплачено на користь ОСОБА_3 8 500 000 грн 00 коп.

Відтак, позивачу завдана матеріальна шкода у зв`язку з оплатою ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 8 500 000 грн 00 коп., яку слід стягнути з відповідачів.

Апеляційний суд вважає, що незаконне звільнення ОСОБА_3 та факт завдання позивачу матеріальних збитків у розмірі 8 500 000 грн 00 коп. перебуває у причинно-наслідковому зв`язку.

Так, судом першої інстанції необґрунтовано взято до уваги рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року в частині визначення середнього заробітку у розмірі 2 940 000 грн 49 коп., оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року вказане рішення суду визнано нечинним.

Висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення, у розмірі 8 500 000 грн 00 коп. не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю є помилковим.

При цьому обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної товариству

у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу покладається на винних службових осіб, за наказом

або розпорядженням яких незаконно звільнено ОСОБА_3 .

Відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини.

Зазначене спростовує посилання представника ОСОБА_2 щодо недоведеності вини відповідача у завданні матеріальної шкоди товариству, а також

про те, що відповідальність за незаконне звільнення працівників несуть інші особи, які погоджували та підписували відповідний наказ про звільнення.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду

від 22 січня 2021 року у справі № 332/832/18 (провадження № 61-3858св19).

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, представник ОСОБА_2 зазначала про те, що звертаючись до суду ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» пропущено строк позовної давності, оскільки з дня виявлення заподіяної працівником шкоди минуло більше одного року.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Представник відповідача вказувала, що з моменту ухвалення рішення Оболонським районним судом м. Києва 22 березня 2021 року та постановлення ухвали Київським апеляційним судом 04 серпня 2021 року про затвердження мирової угоди, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» було обізнане про завдання шкоди внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_3 .

Колегія суддів відхиляє зазначене посилання, оскільки з моменту визнання незаконним звільнення ОСОБА_3 , у позивача була відсутня можливість для звернення до суду із позовом до діючого керівництва ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про відшкодування середнього заробітку внаслідок незаконного звільнення.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Так, актом Державної аудиторської служби № 05-21/9 від 01 грудня 2023 року встановлено, що внаслідок звільнення працівника ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» з порушенням трудового законодавства, протягом періоду, який підлягав дослідженню, товариством сплачено за рішенням суду середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8 500 000 грн 00 коп.

Відтак, лише після проведення ревізії Державною аудиторською службою ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» дізналось про завдання шкоди колишнім керівником ОСОБА_1 та головою правління ОСОБА_2., внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_3 .

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулось до суду із позовом у лютому 2024 року, тобто в межах встановленої позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 28 серпня 2024 року ухвалено з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення суду про задоволення позовних вимог.

Так, додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у cправі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у cправі № 922/3289/21.

Враховуючи, що апеляційним судом скасовано рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 серпня 2024 року, відтак, додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року також підлягає скасуванню.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» підлягає стягненню: сплачений судовий збір за подання позовної заяви по 63 750 грн 00 коп. з кожного; сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі по 95 620 грн 00 коп. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 серпня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення суду.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» шкоду, завдану незаконним звільнення, у розмірі по 4 250 000 грн 00 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі по 63 750 грн 00 коп. з кожного.

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року задовольнити.

Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 вересня 2024 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі по 95 620 грн 00 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 02 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.В. Желепа

С.Г. Музичко