Справа №461/5264/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Мисько Х.М.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка В.Ю.,

представника позивача

(відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

представників відповідача

(позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,(в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Органу опіки і піклування Галицької районної адміністрації ЛМР, в якому просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 14.02.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №173. У даному шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13.08.2022 року ОСОБА_7 з дітьми, з метою сімейного відпочинку у Арабській Республіці Єгипет, перетнула державний кордон України та з цього часу і до сьогодні перебуває за кордоном. 17.09.2022 року відповідач на кордоні з Республікою Польща добровільно передала дітей батькові ОСОБА_10 , оскільки мала намір створити нову сім`ю з іноземним громадянином. Позивач вказує, що відповідач не бере участі та самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та матеріального утримання дітей. З моменту народження, діти зареєстровані за адресою позивача, який займається їх вихованням, задоволенням побутових потреб, забезпечує відвідуванням ними дошкільного закладу та школи. Позивач стверджує, що має постійне місце проживання та роботи, є державним службовцем, любить своїх дітей, має можливість забезпечити їх потреби, стежить за їх здоров`ям, розвитком та має більше емоційно - вольової мотивації та можливостей приділяти час дітям. За наведених обставин позивач просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_5 за адреосю: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.10.2022 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

23.11.2022 року представником відповідача ОСОБА_7 - адвокатом Кужик Л.В. скеровано на адресу суду зустрічну позовну заяву, в якій просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_6 . Надати неповнолітнім дітям ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дозвіл на виїзд з України до Арабської Республіки Єгипет у супроводі матері ОСОБА_6 .

В обгрунтування позову покликається на те, що наведені позивачем за первісним позовом обставини не відповідають дійсності. Відповідач зазначає, що після російської агресії на території України, з метою забезпечення дітям безпечних умов проживання вона виїхала з дітьми до Республіки Польща, а в подальшому до Арабської Республіки Єгипет. Представник відповідача зазначає, що виїзд ОСОБА_7 за кордон був обумовлений не лише ситуацією в країні, а й особистими віносинами між батьками. Таке рішення зумовлене важким морально - психологічним станом, який викликаний тиском з боку її чоловіка. ОСОБА_6 наголошує, що до неї неодноразово застосовувалось насилля у фізичній та психологічній формі, а тому відповідач боїться повертатися до України. Під час перебування за кордоном, діти активно проводили час, відвідували дитячий клуб, займались з тренером плаванням. Представник відповідача вказує, що за домовленістю з батьком, ОСОБА_6 передала дітей позивачеві, з умовою їх повернення через два тижні. Після передачі дітей, матір дітей продовжувала оплачувати витрати пов`язані з навчанням ОСОБА_13 у дитячому садочку на території України, оплата зошитів, книжок, відвідування додаткових занять з англійської мови та хорегорафії). Натомість батько почав погрожувати, що позбавить ОСОБА_6 батьківських прав та вона більше не побачить доньок. В ситуації, що склалась ОСОБА_6 спілкувалась із старшою донькою ОСОБА_14 за допомогою мобільного телефону вчителя, однак в подальшому позивач перевів доньку до приватної школи Байлігвел Інтернешнл СТЕМ. Представник відповідача зазначає, що позивачем було створено перешкоди у спілкуванні з молодшою донькою ОСОБА_15 , оскільки батько перевів її до іншого закладу дошкільної освіти. Із зустрічної позовної заяви вбачається, що в ситуації небезпеки для життя і здоров`я дітей, у зв`язку із воєнним станом, введеним на території України існує необхідність забезпечення донькам повного гармонічного, фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. В Єгипті матір дітей має постійний дохід і місце проживання та має можливість забезпечити дітям навчання та безпечні умови, що на переконання представника відповідача відповідає найкращим інтересам дітей. За наведених обставин, представник відповідача просить первісний позов залишити без задоволення, а зустрічний позов задовольнити повністю.

12.12.2022 року представником відповідача ОСОБА_7 адвокатом Кужик Л.В. скеровано на адерсу суду відзив на первісний позов, відповідно до якого з вимогами позову не погоджується, вважає такі недовевними та такими, що суперечать дійсним обставинам справи. Відзив вмотивований тим, що ОСОБА_17 були створені перешкоди у спілкуванні з доньками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки батько ОСОБА_5 перевів дітей до інших навчальних закладів, у зв`язку із чим відповідач була позбавлена можливості спілкування з доньками за допомогою мобільних телефонів через їх вчителів та вихователів. Представник відповідача стверджує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та місце роботи, у неї відсутні шкідливі звички. Відповідач вказує, що проживання дітей з мамою забезпечить їх належний розумовий, гармонійний, фізичний, моральний і соціальний розвиток.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.01.2023 року поновлено ОСОБА_6 строк для подачі зустрічного позову. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька, - прийнято до розгляду. Об`єднано в одне провадження первісний позов та зустрічний позов, присвоєно справі номер - 461/5264/21, провадження №2/461/1358/22. Призначено підготовче судове засідання з розгляду цивільної справи 461/5264/21.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.01.2023 року витребувано з Галицької районної адміністрації ЛМР висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09.02.2023 року на виконання ухвали Галицького районного суду від 04.01.2023 року, Органом опіки і піклування Галицької районної адміністрації ЛМР скеровано висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком №260001-вих-11340 від 31.01.2023 року.

31.05.2024 року на виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 20.06.2025 року, Львівською філією судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» скеровано на адресу суду висновки судово - психіатричного експерта №595, №569.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.06.2024 року відновлено провадження у справі №461/5264/22.

29.04.2025 року представником відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_19 скеровано на адресу суду утчонення до зустрічної позовної заяви, в якій просить визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з мамою - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надати неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дозвіл на виїзд з України до Єгипту, у супроводі мами, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та/або бабусі ОСОБА_20 з 29.04.2025 по 31.12.2026 року.

Представники позивача ОСОБА_5 - адвокати Соха О.Г. та Сметюх В. в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримали повністю, просили такий задовольнити, а зустрічний позов залишити бз задоволення.

Відповідач ОСОБА_7 та представники відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_21 в судовому засіданні проти первісного позову заперечили, просили у задоволенні такого відмовити, зустрічний позов просили задовольнити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Органу опіки і піклування Галицької районної адміністрації ЛМР Нанівська М.М. у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи зав її відсутності та просила врахувати відомості наведені у висновку №260001-вих-11340 від 31.01.2023 року.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_7 , відповідно до ст. 234 ЦПК України, пояснила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 2014 року, від якого у них народилось двоє дітей ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З плином часу, стосунки між нею та ОСОБА_5 погіршились, що спричиняло конфлікні ситуації та непорозуміння. 13.08.2022 року вона, з метою сімейного відпочинку виїхала з дітьми до Арабської Респубілки Єгипет. 17.09.2022 року відповідач на кордоні з Республікою Польщею та Україною передала дітей ОСОБА_5 , оскільки діти дуже хотіли навідати батька. ОСОБА_7 повідомила, що через два тижні, ОСОБА_5 зобов`язувався повернути дітей їй, однак своєї обіцянки не дотримав і почав створювати перешкоди у її спілкуванні з дітьми, зокрема: перевів дітей у інші навчальні заклади, у дітей відсутні засоби комункації, що позбавило ОСОБА_7 спілкування з дівчатами. Крім того, додала, що у Арабській Республіції Єгипет вона одружилась, має постійне місце проживання та роботи, яка приносить стабільний прибуток неподалік її житла є школа, де ОСОБА_24 та ОСОБА_14 могли б навчатися, а здійснювати навчання в українській школі в дистанційному режимі. ОСОБА_7 зазначила, що дуже любить своїх дітей, не самоусувалась від їх виховання, має бажання з ними спілкуватись, пересилає їм подарунки, іграшки та одяг. Натомість, відповідач чинить їй перешкоди, позбавляє спілкування з дітьми і налаштовує їх проти неї.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення допитаної у якості свідка ОСОБА_7 , дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Судом встановлено, що 14.02.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_25 укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції,актовий запис 173.

У даному шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 575; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 289.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17.11.2022 року шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_5 розірвано. Рішення було оскаржене в апеляційному порядку та 27.03.2023 року ухвалою Львівського апеляційного суду закрито апеляційне провадження, у зв`язку із відмовою від апеляційної скарги.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №179113325 від 29.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_10 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта рухомого майна 179113325).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що 13.08.2022 року відповідач з дітьми перетнула державний корон України, з метою сімейного відпочинку у Арабській Республіці Єгипет, а 17.09.2022 року добровільно передала доньок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 батькові ОСОБА_10 , що півдтерджується даними з паспортів громадян України для виїзду за кордон ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Відповідно до довідки начальника управління по роботі з персоналом Львівської митниці Держмитслужби Лозинського О. №7.4.12/24-1417 від 26.09.2022 року, ОСОБА_5 працює на посаді начальника відділу з питань запобігання та протидії корупції Львівської митниці з 18.06.2021 року.

Згідно з даними довідки про доходи №135/7.4-22/37 від 26.09.2022 року, виданою Львівської митнецею Дермитслужби України, дохід ОСОБА_5 з березня 2022 року по серпень 2022 року станосить 284 565,82 грн.

Відповідно до довідки директора закладу дошкільної освіти ясла - садка №9 Казимирської З. №7 від 26.09.2022року, ОСОБА_9 відвідує ЗДО №9 Личаківського району м. Львова з 18.08.2021 року.

З довідки в.о. директора Середньої загальноосвітньої школи №62 Гурей О. №03-04/270 від 29.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_8 навчається у СЗШ №62 у 2-Б класі.

Згідно з довідкою в.о. директора КЗ ЛОР «Львівська обласна бібліотека для дітей» ОСОБА_26 №45 від 27.09.2022 року, ОСОБА_22 записана до бібліотеки з листопада 2021 року, ОСОБА_23 з квітня 2022 року. Бабуся ОСОБА_27 протягом весни та літа регулярно приводила дітей до бібліотеки на різноманітні заходи, а саме майстер - класи з розпису торбинок, садіння квітів, ліпки з глини. Крім того, діти відвідували арт - терапевнитчні заняття, заняття з малювання, є активними чатачами та обінюють книги.

Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади Львівської міської територіальної громади №106339 від 12.10.2022 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані 3 особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.01.2023, складеного відділом «Служба у справах дітей» Галицького району управління «Служба у справах дітей» ДГП ЛМР спільно з Личаківсько -Галицьким відділом соціальної роботи Львівського міського центру соціальних служб, квартира АДРЕСА_2 , трикімнатна, загальною площею 54,5 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м. санітарно - гігієнічні норми дотримуються належним чином. Для дітей облаштовано окрему кімнату, де є місця для сну і відпочинку, ігор та навчання. Діти забезпечені одягом та взуттям, відповідно до віку та сезону, раціональним харчуванням.

З заяви, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пшеничною У.В., 11.08.2022 року, реєстровий номер 2375, вбачається, що ОСОБА_5 надано згоду на виїзд за кордон до Республіки Польща, Єгипту, Туреччини, Румунії, Болгарії, країн Євросоюзу та шенгенської Угоди, у період часу з 11.08.2022 року по 31.08.2023 року його малолітнім дітям: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_6 , яка несе повну відповідальність за життя та здоров`я дітей, приймає всі необхідні рішення стосовно дітей і своєчасне повернення в Україну.

З договору від 01.10.2022 року вбачається, що ОСОБА_6 працює у готелі Тіа Хейтс хотел на посаді операційного директора. Строк дії контракту з 01.10.2022 року по 30.09.2032 року. Оплата, згідно із договором 1000 доларів США на місяць, яка буде зростати на 5% щорічно. Помешкання для перебування менеджера надається безкоштовно, вілла з басейном та садочком (2 спальні, 3 ванні кімнати з залом),десятирічна оренда починається з 01.10.2022 року, згідно з контрактом.

Відповідно до листа в.о. генерального директора «4-ої міської поліклініки м. Львова» Трофімової С. №1282 від 21.11.2022 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають діючі декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу з лікарем педіатром КНП «4-а міська поліклініка м.Львова» датовані 16.06.2018 року. За період з моменту укладенні декларації по серпень 2022 року дітей супроводжувала мати при відвідуванні поліклініки. 27.10.2022 року діти проходили профілактичний огляд у супроводі батька.

Згідно зі службовою характеристикою в.о. першого заступника начальника Львівської митниці Волошиної Марії, ОСОБА_5 з червня 2021 року працює на посаді начальника відділу з питань запобігання та протидії корупції Львіівської митниці. Протягом усього часу роботи в митних органах зарекомендував себе кваліфікованим, працьовитим, ініціативним та грамотним спеціалістом, якому властиві такі ділові якості, як високий рівень компетентності, професіоналізм, наполегливість. До поставлених керівництвом завдань відноситься відповідально, ретельно, виважено, з професійним знанням справи. Дорожить честю та званням державного службовця, не допускає дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Відповідно до довідки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_29 №1 віж 04.01.2023 року, ОСОБА_9 ,2017 року народження відвідує ДНЗ ФОП « ОСОБА_29 ». На даний момент займається в групі по підготовці до школи. Дитина завжди охайна, доглянута. На заняттях дівчинка активна і допитлива, часто задає птання, проявляє ініціативу в іграх. Особливий інтерес виявляє до малювання і ліплення з пластиліну. Батько ОСОБА_30 спілкується з педагогами, які навчають його доньку, цікавиться розвитком дитини.

З довідки ТзОВ «Bilingual International STEM School» №3 від 04.01.2023 року вбачається, що учениця 2 класу ОСОБА_8 регулярно відвідує заняття у школі.Дитини завжди охайна, доглянута. За час навчання у школі зареконмедувала себе як старанна, вихована та активна дівчина. Відвідує гурток з повітряної гімнастики. Батько дитини ОСОБА_5 спілкується з педагогами, які навчають його доньку, цікавиться шкільним життям дитини.

Відповідно до довідки директора Львівської музичної школи №1 імені ОСОБА_31 - ОСОБА_32 , ОСОБА_8 начається Львівській музичній школі №1 імені ОСОБА_31 (інструмент - скрипка).

31.10.2022 року Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

З висновку Галицької районної адміністрації №260001-вих-11340 від 31.01.2023 року, вбачається за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З висновку судово - психіатричного секперта Львівської філії судових експертиз ДУ «Інстиут судової психіатрії МОЗ України» №595 від 07.05.2024 року, проведеного за матеріалами справи вбачається, що малолітня ОСОБА_8 гіпотетично спроможна висловити свою думку щодо місця проживання з одним із батьків, однак без глибинно - смислового значення визначеності.

Про відкриті, а особливо приховані побажання малолітньої ОСОБА_33 . Можливо надати відповідь лише в процесі проведення психологічної експертизи.

За наданими на експертизу матеріалами не викликає сумніву, що кожен із батьків як ОСОБА_5 так ОСОБА_6 будуть максимально старатись створювати оптимальні умови для розвитку та виховання малолітньої доньки ОСОБА_8 дбайливо ставитись як до матеріальних так і до емоційних потреб доньки.

З висновку судово - психіатричного секперта Львівської філії судових експертиз ДУ «Інстиут судової психіатрії МОЗ України» №596 від 07.05.2024 року, проведеної за матеріалами справи, вбачається, що малолітня ОСОБА_9 гіпотетично спроможна висловити свою думку щодо місця проживання з одним із батьків, однак без глибинно - смислового значення визначеності.

Про відкриті, а особливо про призовані побажання малолітньої ОСОБА_9 можливо надати відповідь лише в процесі проведення психологічної експертизи.

За наданими на експертизу матеріалами не викликає сумніву, що кожен із батьків як ОСОБА_5 так ОСОБА_6 будуть максимально старатись створювати оптимальні умови для розвитку та виховання малолітньої доньки ОСОБА_9 дбайливо ставитись як до матеріальних так і до емоційних потреб доньки.

Відповідно до даних психологічної характеристики психоемоційного стану ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданою практичним психологом ОСОБА_34 встановлено, що в результаті діагностичного вивчення ситуації у якій опинились діти, практичний психолог прийшла до висновку, що вони знаходяться у фазі гострого проживання втрати значимого для будь - якої дитини стосунку - стосунку з мамою, тому дорослим, які є поряд варто врахувати, що для психоемоційного благополуччя дітей їм необхідно забезпечити сстабільність та прогнозованість у їхньому житті. Будь - які різкі зміни усталеного способу життя чи нестабільність будуть додатковими чинниками стресового навантаження і сприятимуть розхитуванню психоемоційного здоров`я та можуть спричинити внутрішнє напруження, що підвищить збудливість та імпульсивність, які у свобю чергу спричиняють, як наслідок, погіршення фізичного здоров`я і психофізичного стану дитини.

Відповідно до листа директора ТзОВ «Байлінгвел Інтернешнл Стем Скул» Дмитрів О. №16 від 01.05.2023 року, договір «Про надання освітніх послуг» №1 від 24.10.2022 року, укладений між ТзОВ «Байлінгвел Інтернешнл Стем Скул» та ОСОБА_5 , батьком малолітньої ОСОБА_35 , 2014 року народження. Згідно із заявою ОСОБА_5 особами, які можуть приводити та забирати дитину зі школи є: батько ОСОБА_5 , бабуся ОСОБА_27 , дідусь ОСОБА_36 , хресна мама, хресний тато та друг сім`ї ОСОБА_37 . Додатково вказано, що ОСОБА_6 , матір малолітньої ОСОБА_38 , не навідувалась у навчальний заклад, не оплачувала за навчання упродовж часу перебування/навчання дитини у закладі. ОСОБА_22 після занять в школі відвідує заняття в гуртках - повітряна акробатика та програмування, в понеділок, середу і п`ятницю.

Відповідно до листа директора ТзОВ «Байлінгвел Інтернешнл Стем Скул» ОСОБА_39 №22 від 19.05.2023 року, ОСОБА_40 за час навчання/перебування доньки ОСОБА_14 в школі, матір жодного разу не відвідала школу, директору школи невідомо про спілкування матері з дитиною у реальності та обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення кожної дитини, вихованням дитини займається батько, створює умови для отримання нею освіти, зокрема проводить оплату за навчання, гуртки та інше.

Також судом досліджено матеріали з Відділу поліції №1 Львівського районного управління полції №1 ГУНП у Львівській області №124Аз/41/01-13-24 від 13.06.2024 року за зверненням ОСОБА_7 , зокрема: письмові пояснення ОСОБА_5 від 09.04.2024 року, з яких вбачається, що з вересня 2022 року він проживає спільно з доньками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки їхня мати ОСОБА_6 постійно проживає у Арабській Республіці Єгипет. ОСОБА_5 зазначає, що не створює перешкод ОСОБА_41 у спілкуванні з дітьми, однак діти самі не виявляють такого бажання, оскільки під час спілкування з ними, мама ставить під сумніви їхні успіхи у школі, що дуже травмує почуття дітей. Крім того, з пояснень директора школи ОСОБА_42 вбачається, що ОСОБА_9 навчається у 1-А класі, за період навчання, матір ОСОБА_7 жодного разу не відвідувала школу, вихованням дітей займається батько ОСОБА_5 , а саме створює умови для отимання ними освіти. Всі відповіді на питання з приводу шкільного життя, успішності та інших питань навчання дітей надаються у формі живого спілкування з батьками, також у школі передбачені офіційні зустрічи з батьками.

Відповідно до рапорта інспектора СЮП ВП ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області Леонтьєвої Д., в ході розгляду звернення ОСОБА_6 з приводу обмеження у спілкуванні з дітьми проведено спілкування з дітьми ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , які розповіли, що вони бажають проживати з батьком, а спілкуватись з матір`ю будуть, коли у них буде вільний час та бажання. Діти додали, що під час спілкування з мамою, вона завжди питає одне і те саме, та нічим новим не цікавиться. Виїжджати за межі кородну України до матері діти бажання не мають.

З Листа Відділу поліції №1 Львівського районного управління полції №1 ГУНП у Львівській області №124Аз/41/01-13-24 від 13.06.2024 року встанволено, що діти повідомили про бажання жити з батьком та при наявності вільного часту та бажання телефонують до матері. Жодного перешкоджання у спілкуванні із дітьми не виявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Місцем проживання фізичної особи, згідно ч.1 ст.29 ЦК України, будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання (гуртожиток, готель, тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно зі статтею 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).

Звертаючись із позовом ОСОБА_5 вказує, що доньки ОСОБА_43 та ОСОБА_44 проживають разом із ним за зареєстрованим місцем проживання, перебувають на його утриманні, відвідують навчальний заклад, займаються позашкільною діяльністю, мають стійкі соціальні зв`язки з ним та іншими членами сім`ї займаються іншими видами дозвілля, які повністю задовольняють їх потреби.

Напротивагу цьому, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_7 , в обґрунтування своїх вимог зазначає, що після повернення з Арабської Республіки Єгипет, передала на кордоні Республіки Польщі та України малолітніх ОСОБА_45 та ОСОБА_46 батькові, з умовою їх подальшого повернення після відвідин батька ОСОБА_5 , однак батько дітей так і не повернув і почав створювати їй перешкоди у спілкуванні з дітьми: змінив навчальний заклад та заклад дошкільної освіти, змінив номери телефонів, відмовляється від отримання поштових відправлень з одягом, подарунками та ласощами та вручення їх дітям.

Крім того, з пояснень ОСОБА_7 вбачається, що відповідач неодноразово застосовував до неї фізичне та психологічне насильство, а тому вона боїться повертатися в Україну.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків.

Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже, не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що малолітні ОСОБА_43 та ОСОБА_44 проживають з батьком ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , мають необхідні соціально-побутові умови, відвідують приватну школу ТзОВ «Байлінгвел Інтернешнл Стем Скул», займаються різними видами позашкільної діяльності, проходять у супроводі батька необхідні медичні огляди, мають стійкі соціальні зв`язки.

З висновку Галицької районної адміністрації №260001-вих-11340 від 31.01.2023 року, вбачається за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Висновок органу опіки та піклування мотивовано тим, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх бактьівських обов`язків, особиста прихільність дітей до кожного з них, вік дитини, стан їїх здоров`я та інші обставини, що ма.ть істотне значення.

Розглянувши матеріали справи, комісією ставилось на голосування питання про доцільність визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком. З результатами голосування: за - 8, проти - 1, утримались -2. Рішення прийнято більшістю голосів. Одночасно комісією було наголошено батькові ОСОБА_10 про недопустимість чиненя перешкод матері - ОСОБА_17 у спілкуванні малотніми доньками: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечення дітей засобами зв`язку з матір`ю.

Таким чином, оцінюючи висновок органу опіки та піклування в частині визначення місця проживання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю, оцінюючи мотиви, покладені в обґрунтування висновку, письмові докази, досліджені судом, які вказують на ставлення батьків до дітей, більш тісний емоційний контакт дітей з батьком, суд вважає його достатньо обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дітей.

Судом враховано той факт, що при розгляді справ щодо місця проживання дітей, слід насамперед мають виходити з інтересів самих дітей, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Національне сімейне законодавство, яке будується на основі Конвенції про права дитини, передбачає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу рівності прав і обов`язків обох батьків, віддаючи перевагу тому з них, хто найбільше може створити найбільш сприятливі умови для дитини, інші обставини, що мають істотне значення.

Також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріальному побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначити місце проживання дитини залишається за кожним з батьків, і питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Так, із зустрічної позовної заяви, пояснень відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_7 вбачається, що вона не може проживати в Україні, у зв`язку із фізичним та емоційним насиллям з боку колишнього чоловіка ОСОБА_5 та боїться його.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_7 до органів Національної поліції України із заявами з приводу вчинення відносно неї фізичного, психологічного чи емоційного насильства, відсутні постанови про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП та рішення суду про про видачу обмежувального припису за заявою ОСОБА_7 , відсутні медичні документи, які б підтверджували наявність фізичних травм, побоїв тощо.

Окрім цього, суд не бере до уваги твердження ОСОБА_7 що ОСОБА_5 їй чиняться перешкоди у спілкуванні із доньками, оскільки матеріали справи не містять належних та допустих доказів, у розумінні ст. 76 ЦПК України, щодо створення таких перешкод, як і відсутні об`єктивні причини для приїзду ОСОБА_7 в Україну, з метою відвідин дітей.

Щодо вимоги зустрічної позовної заяви про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди батька, суд зазначає таке.

Приписи ч.1 ст.33 Конституції України гарантують кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Водночас, відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням наявності обставин визначених у пункті 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, а також питання про країну виїзду, строку та мети виїзду.

При цьому, відмовити у наданні такого права суд може тільки у тому випадку, якщо таке рішення шкодить найвищим інтересам дитини.

Дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку, із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном.

Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна, мета та період поїздки.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

Судом встановлено, що відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пшеничною У.В., 11.08.2022 року, реєстровий номер 2375, вбачається, що ОСОБА_5 надано згоду на виїзд за кордон до Республіки Польща, Єгипту, Туреччини, Румунії, Болгарії, країн Євросоюзу та шенгенської Угоди, у період часу з 11.08.2022 року по 31.08.2023 року його малолітнім дітям: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_6 , яка несе повну відповідальність за життя та здоров`я дітей, приймає всі необхідні рішення стосовно дітей і своєчасне повернення в Україну.

Однак відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не долучено, а судом при дослідженні доказів не встановлено факту звернення ОСОБА_7 до ОСОБА_5 із заявою про надання дозволу на виїзд малолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_13 до Арабської Республіки Єгипет, як і не долучено доказів відмови ОСОБА_5 такий дозвіл надати.

При цьому, суд приходить до переконання, що переїзд дітей до Арабської Республіки Єгипет не буде сприяти збереженню їх психічної рівноваги та фізичному здоров`ю, враховуючи відстань між країнами, відмінностей менталітету, конфліктною ситуацією між батьками, даними характеристик дітей з місця навчання та позашкільної діяльності та в цілому не буде відповідати їх інтересам.

Отже, при визначені місця проживання дітей, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, яким, фактично, визнано доцільним визначити місце проживання дітей з їх батьком. Спеціалістами служби проаналізовано усі обставини щодо виховання дітей батьками, забезпечення їх нормальними умовами для проживання, навчання та виховання. Зроблено висновок про створення більш сприятливих умов для проживання дітей саме у ОСОБА_5 . При цьому докази, надані сторонами в цілому та у взаємозв`язку з обставинами, які склалися між сторонами щодо проживання дітей, встановлені судом, вказують на те, що як батьком, так і матір`ю створено належні, рівноцінні умови для проживання та виховання дітей, забезпечення їх інтересів, як у моральному, так і матеріальному планах. Їх батьківський потенціал та турбота про дітей, незважаючи на існуючий конфлікт між ними, який відображається на дітях, є рівним. Однак, визначення місця проживання дітей з батьком найменш шкідливо вплине на звичайний уклад життя та сталий порядок дня дітей, з огляду на психологічне ставлення дітей, встановлене органом опіки та піклування, судово -ппихіатричним експертом та практикуючим психологом.

В контексті першочергового врахування інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, встановивши, що для забезпечення інтересів дітей саме визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 із батьком відповідатиме їх інтересам, суд дійшов до висновку про задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність відносно малолітніх дітей, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дітей виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. На обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дітей, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дітей. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дітей, та досягти співробітництва в їх інтересах. Наявність між сторонами спорів, не повинно впливати на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дітей. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Діти мають знати батька та матір, мають право любити їх, спілкуватися з ними без обмеження.

Більше того, суд вважає за доцільне повторно звернути увагу сторін (батьків) на тези, викладені у висновках судово- психіатричного експерта, з яких вбачається, що малолітнім дівчаткам ОСОБА_43 та ОСОБА_44 необхідний спокій та багато опіки люблячих людей, для того, щоб запобігти різного роду розладам в даний час та в майбутньому. Такий спокій та безпеку можуть забезпечити батьки разом та обов`язково домовитись про можливі терміни перебування дітей з батьком та мамою. Батькам варто перегорнути сторінку непорозумінь, особистісних образ, та віднайти порозуміння між собою, заради доньок та їх психічного здоров`я.

Крім того, суд наголошує на необхідності сторін підтримувати добрі, доброзичливі стосунки між собою, не обговорювати наявні у них розбіжності, не висловлюватися осудливо і негативно один про одного, а також родичів іншого боку, не підбурювати та не налаштовувати дітей негативно у відношенні до іншого з батьків, родичів іншого з батьків.

Окрім цього, суд роз`яснює сторонам, що у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дітей може бути змінено, як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,80 грн.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову, судові витрати у справі суд залишає за зустрічним позивачем.

Керуючись ст.10-13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х ВА Л И В:

первісний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір у сумі 992,80 гривень.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька - відмовити.

Судові витрати залишити за відповідачем (позивачем за зустрічним позовом).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.05.2025 року.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_5 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач:

ОСОБА_7 (адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_4 ) РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79000, мм. Львів, вул. Ф.Ліста, 1, ).

Суддя Мисько Х.М.