Справа № 296/69/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" травня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

при секретарі Дальянській В.Ю.

представника позивача Даніліної Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Житомирі в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором № 419/4 від 30.09.2008 року.

Позов обґрунтовано тим, що між ОСОБА_1 та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 30.09.2008 року укладено кредитний договір № 419/4, за умовами якого надано кредит у розмірі 66180,00 доларів США зі сплатою 16,0% річних строком до 28.09.2018 року. Додатковим договором № 1 від 25.03.2011 року строк користування кредитними коштами збільшився до 28.09.2028 року. Додатковим договором № 2 від 23.10.2012 за користування кредитними коштами встановлено плату в розмірі 14% річних.

Також зазначено, що з метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 30.09.2008 року.

28.11.2019 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 212009 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 419/4 від 30.09.2008 року та Договором поруки від 30.09.2008 року.

Позивачем зазначено, що за період користування кредитом, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість в повному обсязі не погашена та загальний її розмір складає 41321,27 доларів США, тому виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (том 1, а.с. 105).

06.06.2023 позивачем подано заяву про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що у відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.02.2023 зазначено, що станом на дату набуття кредиту з балансу (04.12.2019) за кожним видом грошового зобовязання за договором наявна заборгованість:

-Заборгованість за основним боргом 0,00 Євро;

- Прострочена заборгованість за основним боргом склала 11023,02 Євро;

-Заборгованість за нарахованими відсотками склала - 771,61 Євро;

- Прострочена заборгованість за нарахованими відсотками склала 7065,37 Євро.

Окрім цього, позивачем на заборгованість за основним зобов`язанням 7836,98 Євро нараховано відсотки за кредитним договором за період з 28.11.2019 по 22.12.2021 за відсотковою ставкою 14% річних.

Тому, із зазначеної до стягнення суми боргу 45046,98 доларів США, позивач просить стягнути 22056,37 Євро. (том 1, а.с. 173-174).

Ухвалою суду від 08.04.2025 закрито підтовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті (том 5, а.с. 232).

Представник позивача, яка була присутня в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала і врахуванням заяви про зміну предмету позову та зменшення розміру позовних вимог та просила задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Можливістю подання відзиву на позовну заяву не скористались.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» 30.09.2008 року укладено кредитний договір № 419/4, за умовами якого надано кредит у розмірі 66180,00 євро зі сплатою 16,0% річних строком до 28.09.2018 року. (том 1, а.с. 10-19).

Пунктом 2.9.1 вказаного договору передбачено, що усі платежі для повернення кредиту та процентів за його користування повинні здійснюватися позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах встановлених цим договором.

Додатковим договором № 1 від 25.03.2011 року строк користування кредитними коштами збільшився до 28.09.2028 року (том 1, а.с.23).

Додатковим договором № 2 від 23.10.2012 за користування кредитними коштами встановлено плату в розмірі 14% річних (том 1, а.с. 35).

30.09.2008 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено договір поруки відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним в повному обсязі зобов`язань що випливають з кредитного договору, а саме: погашення основної суми кредиту в сумі 66180,00 євро, погашення процентів згідно з умовами Кредитного договору; інші виплати , належні кредиту і такі, що випливають з умов Кредитного договору (том 1, а.с. 47-48).

Додатковим договором № 1 до Договору поруки від 30.09.2008 року змінено строк дії договору до 28.09.2028 (том 1, а.с.49).

Відповідно до копії меморіального валютного ордеру №95659 від 30.09.2008 року банк надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти за кредитом №419/4 в сумі 66180,00 євро (том 1, а.с. 224).

Відповідно до копій виписок по рахунку, відповідач користувалась кредитними коштами ( том 2 а.с. 5-250, том 3 а.с. 1-200, том 4 а.с. 1-250, том 5 а.с. 1-177).

28.11.2019 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 212009 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 419/4 від 30.09.2008 року та Договором поруки від 30.09.2008 року (том 1, а.с. 69-71).

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання виникають з договорів та інших правочинів. Відповідно до вимог статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог статті 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання зобов`язання.

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В статті 1054 Цивільного кодексу України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит га сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання, мас відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня. коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до етапі 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася , та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу .

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Стаття 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 не виконала умови кредитного договору №419/4 від 30.09.2008 та додаткових договорів до нього, а відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є солідарними боржниками по вказаному вище кредитному договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22056 (двадцять дві тисячі п`ятдесят шість) Євро 37 євроцентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 3393,38 грн. з кожного.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000, 00 грн., суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу заявлений позивачем на суму 20000,00 грн. суд вважає співмірним, враховуючи складність справи, її розгляд в загальному позовному провадженні, кількість призначених судових засідань, у зв`язку з неодноразовими заявами представника відповідача про відкладення судових засідань, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 273, 279-284, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 512, 514, 516, 525, 641, 551, 553, 559, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 419/4 від 30.09.2008 року у розмірі 22056 (двадцять дві тисячі п`ятдесят шість) Євро 37 євроцентів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судовий збір в сумі 3393,38 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» судовий збір в сумі 3393,38 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскільки в судовому засіданні оголошено (підписано) лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ 36799749, юридична адреса: вул. Кудрявський Узвіз,5-Б, м. Київ, 04053

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 про стягнення боргу за кредитним договором № 419/4 від 30.09.2008 року.

Повний текст рішення складено 03.06.2025.

Головуючий суддя Ю. І. Драч