Провадження №2-др/463/19/25
УХВАЛА

судового засідання

02 червня 2025 року м. Львів

Личаківський районний суд в ск ладі:

головуючого судді Юрія БІЛОУСА

за участю секретаря судових засідань Оксани КОЗАК

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника УПРАВЛІННЯ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ЕКОНОМІЧНОГО РОЗВИТКУ ЛЬВІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ - ГРИГОРОВИЧА РУСЛАНА РУСЛАНОВИЧА,

про: ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №463/12355/20 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення, -

в с т а н о в и в :

представник позивача УПРАВЛІННЯ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ЕКОНОМІЧНОГО РОЗВИТКУ ЛЬВІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ - ГРИГОРОВИЧ РУСЛАН РУСЛАНОВИЧ звернувся до суду в порядку вимог ст..270 ЦПК України із заявою (документ сформовано в системі «Електронний суд» 12.05.2025 року) про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №463/12355/20 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення.

Просить: компенсувати Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань Личаківського районного суду міста Львова понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102, 00 гривень.

Заяву мотивує тим, що у проваджені Личаківського районного суду міста Львова перебувала справа №463/12355/20 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 07.06.2023 року, вирішено:

- Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень загальною площею 46,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

- Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000000 грн. та зобов`язання Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради надати в оренду приміщення, площею 46,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням приміщень для творчої майстерні, шляхом укладення договору оренди строком на п`ять років.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 16.08.2023 року, вирішено:

- Стягнути із ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради судовий збір в розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Відповідач не погодившись із цим звернувся до Львівського апеляційною суду з апеляційною скаргою на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 07.06.2023 року та додаткове рішення Личаківського районного суду міста Львова від 16.08.2023 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14.05.2024 року, вирішено:

- Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду залишити без задоволення.

- Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення суду задовольнити.

- Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 07 червня 2023 року залишити без змін.

- Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2023 року скасувати.

Під час винесення судового рішення Львівський апеляційний суд встановив наступне. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому є звільненим від сплати судового збору, відтак відсутні підстави для стягнення з нього судового збору на користь позивача, а отже додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2023 року слід скасувати.

З урахуванням наведених обставин представник позивача звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення, яку просить задовольнити.

02.06.2025 року через систему «Електронний суд» представником подано заяву про уточнення вимог. Згідно поданої заяви просить: ухвалити додаткове рішення про повернення Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) з державного бюджету 2102, 00 грн. судового збору, за подання позовної заяви до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення, сплаченого згідно з платіжним дорученням №434 від 15.12.2020, на розрахунковий рахунок платника UA0020947, ДКСУ м. Київ, .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дат та час розгляду був повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомив. В попередньому судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених у поданій заяві, та просив ухвали додаткове рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дат та час розгляду був повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оглянувши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, а також матеріали цивільної справи №463/12355/20, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до положень ч.1-2 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у cправі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21.

Судом встановлено, що у проваджені Личаківського районного суду міста Львова перебувала справа №463/12355/20 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 07.06.2023 року, вирішено:

- Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень загальною площею 46,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

- Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000000 грн. та зобов`язання Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради надати в оренду приміщення, площею 46,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням приміщень для творчої майстерні, шляхом укладення договору оренди строком на п`ять років.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 16.08.2023 року, вирішено:

- Стягнути із ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради судовий збір в розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

Відповідач не погодившись із цим звернувся до Львівського апеляційною суду з апеляційною скаргою на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 07.06.2023 року та додаткове рішення Личаківського районного суду міста Львова від 16.08.2023 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14.05.2024 року, вирішено:

- Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду залишити без задоволення.

- Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення суду задовольнити.

- Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 07 червня 2023 року залишити без змін.

- Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2023 року скасувати.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Львівського апеляційного суду від 14.05.2024 року скасовуючи додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2023 року суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому є звільненим від сплати судового збору, відтак відсутні підстави для стягнення з нього судового збору на користь позивача.

Положеннями статті 374 ЦПК України закріплено повноваження суду апеляційної інстанції. Так, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Таким чином, аналіз положень статті 374 ЦПК України дає підстави стверджувати про те, що суд апеляційної інстанції у випадку скасування судового рішення повністю або частково, наділений повноваженнями ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Як зазначено вище Постановою Львівського апеляційного суду від 14.05.2024 року додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2023 року скасовано, про що вказано у резолютивній частині постанови апеляційного суду.

Зважаючи на те, що попередньо ухвалене у справі додаткове рішення скасоване судом апеляційної інстанції, то суд першої інстанції приходить до висновку про те, що ухвалення у відповідній частині нового додаткового рішення належить до компетенції саме суду апеляційної інстанції зважаючи на положення статті 374 ЦПК України.

А тому в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.270 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви представника УПРАВЛІННЯ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ЕКОНОМІЧНОГО РОЗВИТКУ ЛЬВІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ - ГРИГОРОВИЧА РУСЛАНА РУСЛАНОВИЧА про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №463/12355/20 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України.

Суддя Юрій БІЛОУС