КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/15979/13-ц

номер провадження №22-ц/824/6210/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Лапчевської О.Ф.,
суддів Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича

на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року /суддя Пономаренко Н.В./

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «СОНАТА ФІНАНС» про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку у справі про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2024 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький О.Л. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року подання повернуто заявнику без розгляду через невідповідність вимогам ч. 2 ст. 183 ЦПК України, оскільки виконавець не додав доказів надіслання копій подання іншим учасникам провадження.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, приватний виконавець Мілоцький О.Л. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на порушення судом норм процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції помилково застосував ч. 2 ст. 183 ЦПК України, яка не регулює норми за ст. 440 ЦПК України. Ст. 440 ЦПК України є спеціальною нормою, що не вимагає надіслання копій подання заінтересованим особам, оскільки розгляд відбувається без їх повідомлення. Суд не забезпечив участь виконавця в розгляді, порушивши ч. 11 ст. 440 ЦПК України. Надмірний формалізм обмежив доступ до правосуддя, що суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заінтересовані особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Соната Фінанс» - про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформовані належним чином, відзиви на апеляційну скаргу до суду не подали.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи до Шевченківського районного суду м. Києва для продовження розгляду, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 06 грудня 2024 року приватний виконавець Мілоцький О.Л. подав до суду подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, посилаючись на ст. 440 ЦПК України.

Суд першої інстанції повернув подання без розгляду, вважаючи, що воно не відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 ЦПК України через відсутність доказів надіслання копій заінтересованим особам.

Суд першої інстанції, повертаючи подання, керувався ст. 183, 440, 175, 177, 439 ЦПК України, дійшовши висновку, що невиконання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України унеможливлює розгляд подання у строк, встановлений ст. 439 ЦПК України.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 10-11 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, вирішуються судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю виконавця. Ця норма є спеціальною і визначає особливий порядок розгляду таких подань, не передбачаючи обов`язку виконавця надсилати копії подання заінтересованим особам.

Частина 2 ст. 183 ЦПК України вимагає подачі доказів надіслання копій до заяв, скарг, клопотань чи заперечень. Проте, подання виконавця за ст. 440 ЦПК України не підпадає під цей перелік, оскільки має окремий процесуальний режим, визначений розділом VI ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року у справі №569/13154/20 зазначив, що розділ VI ЦПК України встановлює окремий порядок розгляду питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, який не передбачає застосування загальних норм, таких як ст. 183, до спеціальних процедур, передбачених ст. 440 ЦПК України. Аналогічний висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі №488/3753/17-ц, де зазначено, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд, а процесуальні норми розділу VI мають пріоритет над загальними.

Суд першої інстанції, застосовуючи ч. 2 ст. 183 ЦПК України до подання за ст. 440 ЦПК України, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого повернення подання без розгляду. Такий підхід є надмірним формалізмом, який обмежив право виконавця на судовий розгляд, що суперечить ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню через порушення норм процесуального права, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 605,60 грн, сплачений апелянтом за подання апеляційної скарги, повертається приватному виконавцю, оскільки ЗУ «Про судовий збір» не передбачено такої сплати за розгляд справи в порядку контролю за виконанням судових рішень.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року - скасувати.

Справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Соната Фінанс», про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, - направити до Шевченківського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Повернути приватному виконавцю Мілоцькому Олегу Леонідовичу судовий збір у розмірі 605,60 грн., сплачений відповідно до платіжної інструкції №2288.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: