Справа № 456/2944/25
Провадження № 2-з/456/13/2025
УХВАЛА

І м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яніва Н. М. ,

з участю секретаря судового засідання Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на користь позивачки заборгованість за борговою розпискою у сумі 17 932 долари США. Крім того, позивачка просить покласти на відповідачку понесені судові витрати, котрі полягають у сплаті судового збору.

Разом з позовною заявою надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,3 кв.м., що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 36195936) та грошові кошти, які знаходяться на рахунках в усіх банках (фінансових установах), в інших кредитно-фінансових установах в межах розміру суми боргу 17 932 доларів США.

Позивачка, як підставу для задоволення заяви про забезпечення позову вказує те, відповідачка у строки, передбачені борговою розпискою не повернула отримані кошти, є всі підстави вважати, що відповідачка намагатиметьсяуникнути майнової відповідальності, зокрема шляхом відчуження належного їй майна, що очевидно ставить під загрозу подальшу можливість виконання рішення суду. У зв`язку з цим, враховуючи, що сума боргу є значною, позивачка вважає за необхідне накласти арешт на квартиру, яка належить на праві спільної часткової власності відповідачці.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, з метою правильного застосування норм закону роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Верховний Суд у постанові від 03 березня 2023 року у cправі № 905/448/22 звернув увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Так судом встановлено, що згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №428972588 від 28.05.2025 року, ОСОБА_2 на підставі права власності належить частина квартира, загальною площею 69,3 кв.м., що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна вартість нерухомого майна, оціненого станом на 13.03.2012 року становить 99 338 грн.

Окрім того, у заяві про забезпечення позову, позивачка просить також накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках в усіх банках (фінансових установах), в інших кредитно-фінансових установах України в межах розміру суми боргу 17 932 доларів США. Однак у матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження того, що у відповідачки відкриті рахунки, та на таких знаходяться грошові кошти. Крім того, позивачка у поданій заяві про забезпечення позову обґрунтовує необхідність накладення арешту тільки на частину квартири, яка є у власності відповідачки, однак у прохальній часті заяви просить ще накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на відкритих рахунках, при цьому жодним чином не аргументуючи таку необхідність. Відтак, відсутні підстави для накладення арешту на грошові кошти, які можуть знаходитися на можливих рахунках відповідачки.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є грошові кошти, які відповідачка взяла у борг за розпискою, та у межах визначеного строку такі не повертає, є підстави вважати, що відповідачка уникає зобов`язання, та у випадку задоволення позову, остання буде всіляко уникати виконання можливого судового рішення, а саме виконання рішення буде утруднене чи навіть неможливе. Таким чином, єдиною реальною можливістю поновлення прав позивачки, та належного виконання в подальшому можливого рішення суду, є вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи те, що арешт майна як вид забезпечення позову запропонований позивачем у заяві про забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем позовними вимогами та не позбавить інших власників майна права володіти та користуватися таким, суд прийшов до висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити частково, наклавши арешт на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,3 кв.м., що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 .

Крім цього, не вбачається загроз щодо заподіяння шкоди інтересам інших осіб у зв`язку із вжиттям такого заходу забезпечення.

Підстав застосовувати зустрічне забезпечення позову - немає, оскільки відсутні відомості щодо можливості спричинення збитків внаслідок забезпечення позову.

Згідно частини першої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.150-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,3 кв.м., що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 36195936.

БОРЖНИК, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , яка фактично проживає у АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

СТЯГУВАЧ, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвала набирає законної сили в день її проголошення 02.06.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали для виконання направити Стрийський відділ ДВС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Стрийську державну нотаріальну контору Львівської області.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає її виконанню і подальшому розгляду справи.

Суддя Назар ЯНІВ