Романівський районний суд Житомирської області
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
04 червня 2025 року селище Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мариніч Ірини Григорівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Романівська селищна рада Житомирського району Житомирської області, -
В липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню цієї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її життям та побутом.
Заперечуючи відносно наведених позивачем обставин, представником відповідача подано до суду відзив, в якому, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову.
Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 20 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, попереджено ОСОБА_1 про зміну поведінки щодо прийняття участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та покладено на Романівську селищну раду Житомирського району Житомирської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

25 березня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мариніч І.Г. про ухвалення додаткового рішення у даній справі про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн та витрат, пов`язаних з витребуванням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи в сумі 5039,23 грн.

24 липня 2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Крижанівського О.А. надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 4000,00 грн, щодо витрат, пов`язаних з витребуванням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи (транспортні витрати, витрати на копіювання / роздруківку, направлення адвокатських запитів до Головного сервісного центру МВС, Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області та Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області) просить відмовити. Клопотання мотивоване тим, що заявлені судові витрат є не обґрунтовані, не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг.

В судове засідання учасники справи та їх представники, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з`явилися. Представниками сторін заявлено клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами, суд приходить до наступного висновку.

Частина перша статті 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина третя статті 133 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодувати судові витрати у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання позивача до утримання від подання необґрунтованого позову чи скарги на судове рішення, а сторін - до позасудового вирішення спору.

У частинах першій, другій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, що пов`язані з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що у відзиві представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мариніч І.Г. містилося клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката, представником відповідача до суду надано:

- ордер про надання правничої (правової) допомоги, виданий адвокатом Мариніч І.Г. від 25 серпня 2023 року;

- договір про надання правової допомоги № 09-Ф/2023 від 23 серпня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Мариніч І.Г. з додатком № 1 до договору;

- звіт адвоката Мариніч І.Г. № 1 про надання юридичних послуг згідно договору про надання правової допомоги № 09-Ф/2023 від 23 серпня 2023 року, складений 18 жовтня 2023 року із переліком наданих послуг (аналіз документів по справі - 750,00 грн / 1 год 40 хв, здійснення адвокатського запиту до Головного сервісного центру МВС - 500,00 грн / 30 хв, здійснення адвокатського запиту до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області - 300,00 грн / 30 хв, аналіз відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо здійснення розрахунку по аліментах ОСОБА_1 на користь Мариніч В.О. - 250,00 грн / 20 хв, здійснення адвокатського запиту до Любарського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області - 1000,00 грн / 1 год, здійснення адвокатського запиту до Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області - 1000,00 грн / 1 год, здійснення адвокатського запиту до Романівського ліцею № 1 - 500,00 грн / 30 хв, підготовка та подання до суду клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву - 500,00 грн / 30 хв, підготовка та подання до суду відзиву - 3500,00 грн / 4 год);

- звіт адвоката Мариніч І.Г. № 2 про надання юридичних послуг згідно договору про надання правової допомоги № 09-Ф/2023 від 23 серпня 2023 року, складений 20 березня 2024 року із переліком наданих послуг (підготовка та подання до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів провадження - 500,00 грн / 30 хв, підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів - 500,00 грн / 1 год 20 хв, підготовка та подання до суду клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції (27.11.2023, 14.12.2023)

- 1000,00 грн / 30 хв, участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (11.12.2023, 22.12.2023) - 2000,00 грн / 2 год 30 хв, участь в судовому засіданні в залі суду (19.10.2023, 20.03.2024) - 2000,00 грн / 3 год, судове засідання (14.11.2023) не відбулося через повітряну тривогу - 1000,00 грн / 2 год (очікування);

- квитанцію від 23.03.2024 на суму 88,00 грн, квитанцію від 14.12.2023 на суму 78,80 грн, квитанцію від 23.11.2023 на суму 78,80 грн, квитанцію від 12.10.2023 на суму 78,80 грн;

- фіскальний чек від 19.10.2023 на суму 1203,85 грн, фіскальний чек від 19.10.2023 на суму 246,00 грн, фіскальний чек від 11.11.2023 на суму 404,90 грн, фіскальний чек від 12.11.2023 на суму 659,60 грн, фіскальний чек від 04.01.2024 на суму 535,79 грн, фіскальний чек від 19.03.2024 на суму 1271,06 грн.

Так, аналізуючи зміст положень пункту 4 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать ті витрати, які пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судові витрати відповідача на відправлення поштової кореспонденції та понесені ним на друк / копіювання документів відносяться до таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача було здійснено направлення на адресу позивача поштової кореспонденції (клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції) на загальну суму 236,40 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій від 12.10.2023, від 23.11.2023 та від 14.12.2023.

Витрати відповідача на друк / копіювання документів в загальній кількості 79 сторінок, згідно наданого ним фіскального чеку від 19.10.2023, склали: 61*3 + 18*3,50 = 246,00 грн.

Витрати, понесені відповідачем на направлення поштової кореспонденції на адресу позивача та на друк / копіювання документів є витратами, необхідними для розгляду справи, документально підтверджені та підлягають до стягнення з ОСОБА_2 .

Щодо витрат на друк / копіювання документів 20.03.2024 на суму 80,00 грн, в цій частині вимог заяви слід відмовити, оскільки такі витрати документально не підтверджені.

При вирішенні питання щодо компенсації послуг на проїзд, очікування судового засідання, участь в судовому засіданні Романівського районного суду Житомирської області по цивільній справі № 290/890/23, суд виходить з такого.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (додаткова постанова Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21, постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21).

Матеріалами справи підтверджується, що представник відповідача адвокат Мариніч І.Г. приймала участь в чотирьох судових засіданнях суду, призначених на 19.10.2023 та 20.03.2024 (безпосередньо в залі суду) та 11.12.2023, 22.12.2023 (в режимі відеоконференції).

Також суд враховує, що судове засідання у цій справі 14 листопада 2023 року не відбулося у зв`язку з повітряною тривогою, оголошеною Державною службою України з надзвичайних ситуацій (з 14 год 38 хв по 17 год 22 хв). При цьому, необхідність та тривалість такого очікування не залежали від представника відповідача, а фактично було вимушеним заходом перед безпосередньою участю у засіданні для того, щоб здійснити захист інтересів клієнта в суді.

З урахуванням суд приходить до висновку, що визначені в цій частині час/гонорар не є очевидно завищеними та не викликають обґрунтованих сумнівів щодо своєї реальності. Тому, доводи адвоката Мариніч І.Г. в частині стягнення витрат, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта у суді є обґрунтованими, відповідають умовам укладеного між сторонами договору про надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту (прибуттям до суду), а саме витрат на придбання пального для участі в судових засіданнях Романівського районного суду Житомирської області на загальну суму 4556,83 грн, суд виходить з наступного.

Стаття 138 ЦПК України регулює витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду.

Витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони (частина 1 статті 138 ЦПК України).

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 138 ЦПК України).

Запровадження законодавцем граничного розміру (верхньої межі) компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані з прибуттям до суду, покликане насамперед запобігти завищенню розміру цих витрат та попередженню зловживання таким правом.

Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», згідно з додатком до якої витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Таке правове регулювання порядку здійснення цивільного судочинства не може обмежувати та/або заперечувати право сторони, на користь якої ухвалене судове рішення та яка понесла витрати, пов`язані з прибуттям до суду, й підтвердила їх документально.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), від 02 червня 2021 року у справі № 379/1437/18 (провадження № 61-11751св20), від 14.09.2022 року у справі № 509/6250/20 (провадження № 61-5923св22).

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мариніч І.Г. на підтвердження витрат, що пов`язані з її явкою до суду, надала копії фіскальних чеків автозаправних станцій від 19.10.2023 на суму 1203,85 грн, від 11.11.2023 на суму 404,90 грн, від 12.11.2023 на суму 659,60 грн, від 04.01.2024 на суму 535,79 грн та від 19.03.2024 на суму 1271,06 грн.

Проте надані фіскальні чеки не є достатніми доказами в розумінні наведених обставин та не можуть спонукати до відшкодування понесених на явку до суду представника відповідача витрат у визначеному розмірі, оскільки заявником не підтверджено, що адвокат заправила саме власний автомобіль відповідним пальним та дійсно використала його на прибуття до суду. Також не надано жодних доказів на підтвердження середньої витрати пального транспортним засобом, обумовленості направлення адвоката до суду на власному автомобілі, варіанти його використання та маршрут.

З огляду на вищенаведене, наданий фіскальні чеки не можуть бути належними та допустимими доказами підтвердження витрат представника відповідача на пальне саме задля прибуття до Романівського районного суду Житомирської області в рамках розгляду цієї справи, що унеможливлює їх відшкодування в порядку статті 138 ЦПК України, а відтак, суд доходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами витрати, пов`язані з явкою до суду його представника, тому підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мариніч І.Г. про ухвалення додаткового рішення в цій частині немає.

Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, а також з урахуванням поданого представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Крижанівським О.А. заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення та його доводів щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн та 482,40 грн витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Керуючись статтями 137, 141, 246, 258, 265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мариніч Ірини Григорівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) 14000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 482,40 грн витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя М.В. Ковальчук