Справа № 548/2743/24
Провадження № 2/548/128/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2025 Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Старокожко В.П.,

при секретарі судових засідань - Безносик Д.Ю.,

представника позивача - адвоката Зеркіна А.С.,

відповідачки - ОСОБА_1 ,

представника відповідачки - адвоката Долженко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол Лубенського району Полтавської областіу режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-п,родажу транспортного засобу та витребування майна,

в с т а н о в и в :

адвокат Пахомова Д.М,. діючи в інтересах позивачки ОСОБА_2 , звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 липня 2019 між її повірителькою та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який було зареєстровано Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 153.

11.06.2020 під час шлюбу було придбано у спільну власність автомобіль марки Volkswagen Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Рішенням Терпівського районного суду міста Кривого Рогу від 01.03.2023 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Після розірвання шлюбу питання поділу зазначеного автомобіля не вирішувалось і вказаний транспортний засіб перебував у користуванні ОСОБА_3 .

11.07.2023 ОСОБА_3 , як продавець і ОСОБА_1 , як покупець, уклали в Територіальному сервісному центрі № 5347 РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області Договір купівлі - продажу транспортного засобу 5347/2023/3927436, за умовами якого продавець відчужив на користь покупця транспортний засіб марки «Volkswagen Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Позивачка ОСОБА_4 як співвласник вказаного транспортного засобу не надавала згоди на його відчуження, спірне майно вибуло з власності позивача за відплатним договором поза її волею, оскільки позивач не надав письмової нотаріально засвідченої згоди, а тому зазначене майно підлягає витребуванню (поверненню) з чужого незаконного володіння.

Ураховуючи викладене, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу 5347/2023/3927436, від 11.07.2023; застосувати наслідки недійсності правочину та витребувати від ОСОБА_1 транспортний засіб марки марки «Volkswagen Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасувати перереєстрацію цього транспортного засобу з ОСОБА_3 на ОСОБА_1

12.12.2024 судом задоволено заяву представника позивачки - адвоката Пахомова Д.М. про забезпечення позову, накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , заборонено ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані із розпорядженням вказаним транспортним засобом.

16.12.2024 ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі.

24.01.2025 адвокатом Долженко О.М. в інтересах відповідачки ОСОБА_1 було подано відзив на позовну заяву, в якому вона проти позову заперечує, вважає його безпідставним та протиправним, а тому просить суд відмовити в задоволені позову, мотивуючи тим, що загиблий ОСОБА_3 продав її повірительці спірний автомобіль зі згоди позивачки, так як він із позивачкою розділили все майно і спору, що до поділу майна у них не було. Крім того, загиблий ОСОБА_3 згідно із свідоцтвом про реєстрацію автомобіля, був його єдиним власником. Спірний договір укладався у Територіальному сервісному центрі МВС, а тому, якби він був незаконний, то його б не уклали. Вказує, що відповідачка є добросовісним набувачем. Крім того, вказала, що на початку листопада 2024 року її повірителька продала автомобіль ОСОБА_5 , чи провів він реєстрацію транспортного засобу за собою, їй невідомо.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 03.03.2025 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивачки - адвокат Зеркін А.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Долженко О.М. проти позову заперечили, просили відмовити в його задоволенні, надали суду прояснення, що співвідносяться із викладеними у відзиві обставинами. Представник відповідачки вказала, що розрахунок витрат на правопову допомогу буде подано нею після постановлення судового рішення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що є військовослужбовцем. На початку жовтня 2024 року дізнався, що буде їхати в зону бойових дій. У зв`язку із цим став шукати недорогий автомобіль. Знайомий дав контакт відповідачки ОСОБА_1 , з нею та її батьком він домовився про придбання автомобіля марки Volkswagen Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за який 25 та 27 листопада 2024 року його товариш ОСОБА_6 перерахував 45 000 грн, а коли він забирав автомобіль у батька відповідачки, то доплатив йому ще 5 000 грн. На цьому автомобілі він доїхав у Сумську область, де вони базувалися в одному із населених пунктів, наближених до кордону з росією. Там автомобіль поламався і був ним залишений у одному із гаражів, наразі доля цього автомобіля йому невідома.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що є військовослужбовцем. В жовтні 2024 року його товариш ОСОБА_7 попросив перерахувати зі своєї картки грошові кошти за придбання ним автомобіля, при цьому дав йому готівку. Він перерахував на номер картки вказаний ОСОБА_8 спочатку 20 000 грн., а через декілька днів ще 25 000 грн. Знає, що його товариш шукав автомобіль для того, щоб їхати в Сумську область. Зі слів ОСОБА_8 знає, що автомобіль поламався і знаходиться в зоні проведення бойових дій в Сумській області.

Суд, допитавши свідків, сторони та дослідивши письмові докази по справі, доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 05 липня 2019 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який було зареєстровано Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 153.

11.06.2020 під час шлюбу було придбано у спільну власність автомобіль марки Volkswagen Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , реєстрацію автомобіля було проведено на колишнього чоловіка позивачки ОСОБА_3 .

Рішенням Терпівського районного суду міста Кривого Рогу від 01.03.2023 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

З серпня 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 стали співмешкати.

Після розірвання шлюбу питання поділу зазначеного автомобіля не вирішувалось і вказаний транспортний засіб перебував у користуванні ОСОБА_3 .

11.07.2023 ОСОБА_3 , як продавець і ОСОБА_1 , як покупець уклали в Територіальному сервісному центрі № 5347 РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області Договір купівлі - продажу транспортного засобу 5347/2023/3927436, за умовами якого продавець відчужив за 50 000 грн на користь покупця транспортний засіб марки «Volkswagen Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер в с. Андріївка Бахмутського району Донецької області.

Отже, із матеріалів справи вбачається, що спір, який виник між сторонами, стосується транспортного засобу автомобіль марки Volkswagen Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було придбано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час шлюбу, що перебував у їхній спільній власності та який було продано згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу 5347/2023/3927436, від 11.07.2024 ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція вказаної норми свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Згідно із ч.1 ст. 67 СК України, дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Розірвання шлюбу, як це встановлено ст. 68 СК України, не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до частин першої, другої статті 369 ЦК України,співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частинами другою, третьою статті 65 СК України також передбачено, що дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно з ч. 4 ст. 369 ЦК України, правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

У частині четвертій статті 368 ЦК Українипередбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно з частиною четвертою статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 216 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, встановлено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом встановлено, що 11.07.2023 ОСОБА_3 , як продавець та ОСОБА_1 , як покупець уклали в Територіальному сервісному центрі № 5347 РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області Договір купівлі - продажу транспортного засобу 5347/2023/3927436, за умовами якого продавець відчужив за 50 000 грн на користь покупця транспортний засіб марки «Volkswagen Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно із вказаним договором право власності за ОСОБА_3 на вказаний автомобіль зареєстровано 11.06.2020.

Позивач ОСОБА_4 як співвласник вказаного транспортного засобу не надавала згоди на його відчуження, так як не складала нотаріально звіреного дозволу на вчинення цього правочину. Наявність такого письмового, нотаріально завіреного дозволу є беззаперечною вимогою законодавця, яка може підтвердити факт надання згоди одного подружжя на відчудження спільного майна іншим із подружжя. Тому суд не приймає до уваги твердження відповідачки про наявність усної домовленості про поділ майна між позивачкою та загиблим ОСОБА_3 , така усна згода є юридично нікчемною, так як є очевидним, що договір купівлі-продажу автомобіля не є дрібним побутовим.

При цьому, суд констатує, що відповідачка ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем, так як знала, що спірний автомобіль був придбаний в період, коли ОСОБА_9 перебував у шлюбі із позивачкою, а отже цей транспортний засіб є їх спільною сумісною власністю. Це випливає із показань в судовому засіданні відповідачки, яка пояснила, що на момент, коли вона стала проживати із загиблим, останній не підтримував сімейних стосунків із позивачкою, так як остання перебувала за кордоном, знала про розірвання шлюбу між позивачкою та загиблим.

За таких обставин, суд вважає, що договір купівлі-продажу транспортного засобу 5347/2023/3927436, за умовами якого продавець відчужив за 50 000 грн на користь покупця транспортний засіб марки «Volkswagen Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 є недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Статтею 388 ЦК України, встановлено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

У відповідності до висновку Верховного Суду, сформульованого у постанові від 25.03.2020 у справі № 125/2510/16-ц, до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору застосовується віндикація. Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 17 лютого 2015 року у справі № 6-2407цс15 і від 13 травня 2015 року у справі № 6-67цс15.

Власник з дотриманням вимог статей 387і 388 ЦК Україниможе витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

У цій справі спірний автомобіль вибув із володіння позивачки, як одного із співвласників, не з її волі, на підставі недійсного правочину, а відтак вона вправі витребувати це майно в останнього набувача на підставі ст. 388 ЦК України.

Під час судового розгляду встановлено, що останнім набувачем спірного автомобіля є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не на підставі договору з 27.11.2024 став володільцем спірного автомобіля.

ОСОБА_5 не залучений до справи в якості відповідача, і позивачкою не заявлено до нього позовних вимог.

Суд позбавлений можливості витребувати спірне майно саме у відповідачки ОСОБА_1 , так як спірний транспортний засіб не перебуває у її користуванні.

Задоволення позову в цій частині унеможливить виконання рішення суду.

При цьому, суд відмовляє позивачці також у задоволенні вимоги про скасуваня перереєстрації цього транспортного засобу із ОСОБА_3 на ОСОБА_1 , так як визнання договору купівлі продажу недійсним є достатньою підставою для скасування реєстраційної дії, здійсненої на підставі цього договору.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами в частині судового збору, які понесла позивачка, суд зазначає, що вказане питання не вирішувалося судом, оскільки про це не було заявлено останньою. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, стороною позивачки повідомлено про намір звернення до суду з цього питання після ухвалення рішення у справі, у встановленому законом порядку, тому вказане питання також не вирішувалося.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13,77-80,259,263-265 ЦПК України, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та витребування майна, задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 5347/2023/3927436, укладений 11.07.2023 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в Територіальному сервісному центрі № 5347 РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області, про відчуження транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», 2008 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивачки: ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3430 від 31.08.2017.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник відповідачки: Долженко Оксана Миколаївна, адреса: АДРЕСА_4 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 894 від 19.06.2008.

Головуючий