ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5208/25 Справа № 183/2723/24 Суддя у 1-й інстанції - Оладенко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року АТ ПУМБ звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог АТ ПУМБ посилалися на те, що 02 червня 2017 року на підставі кредитного договору №01 банком було видано ОСОБА_1 кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 1000 грн., який в подальшому збільшено до 47800 грн. До Заяви позивач додав також публічну пропозицію АТ ПУМБ на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту та графік платежів, розрахунок сукупної вартості овердрафту та реальної процентної ставки. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем станом на 01 лютого 2024 року становить 84 366 грн. 80 коп., з яких: 47780 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом; 36 586 грн. 30 коп. - заборгованість процентами. Позивач вказує, умовами Публічної пропозиції ПАТ ПУМБ на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, зокрема п. 4.3.6.4, передбачено право Банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Зазначає, що Кредитний договір укладено між сторонами 02 червня 2017 року, однак кредитною карткою відповідач користувався і здійснював платежі до 30 січня 2023 року. На підставі викладеного АТ ПУМБ просили суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №01 від 02 червня 2017 року, що утворилася станом на станом на 01 лютого 2024 року у розмірі 84 366 грн. 80 коп., з яких: 47780 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом; 36 586 грн. 30 коп. - заборгованість процентами.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року задоволено позовні вимоги АТ ПУМБ. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ ПУМБ заборгованість у сумі 84 366 грн. 80 коп., з яких: 47780 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом; 36 586 грн. 30 коп. - заборгованість процентами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ ПУМБ витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 27 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ ПУМБ, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги АТ ПУМБ, суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для часткового скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ ПУМБ).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У справі встановлено, 02 червня 2017 року між позивачем АТ ПУМБ та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №01 у вигляді заяви на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб ( а.с.15).

Відповідно до умов надання та обслуговування кредитної картки строк дії платіжної картки - 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на той самий строку у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін (а.с.24).

У вказаній заяві відповідач просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати кредитну картку на наступних умовах: кредитний ліміт - 1000 грн. (а.с.15).

До Заяви №01 позивач додав також публічну пропозицію АТ ПУМБ на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та графік платежів, розрахунок сукупної вартості овердрафту та реальної процентної ставки (а.с.17-25, 26-28).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 видано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 1000 грн., який було збільшено до 47800 грн. (а.с.31).

Слід зазначити, відсоткова ставка у вказаному договорі не вказана.

Відповідач допустила неналежне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, виписки про по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 за період часу з 02 червня 2017 року по 01 лютого 2024 року вбачається, ОСОБА_1 має перед позивачем заборгованість, яка утворилася станом на 01 лютого 2024 року у розмірі 84 366 грн. 80 коп., з яких: 47780 грн. 50 коп. заборгованість за кредитом; 36 586 грн. 30 коп. - заборгованість процентами (а.с.31-38, 39-69).

З виписки про по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 за період часу з з 02 червня 2017 року по 01 лютого 2024 року вбачається, ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та здійснювала платежі до 28 січня 2022 року (а.с.68).

З метою до судового врегулювання спору банком на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) № вих.КНО-44.2.2/74 від 01 лютого 2024 року з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором №01 від 02 червня 2017 року у розмірі 84 366 грн. 80 коп., не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги та списком згуртованих відправлень (рекомендованих листів) (а.с.28-30).

Відповідач заборгованість за вказаним кредитним договором не сплатила.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення кредиту, просив стягнути, у тому числі, крім тіла кредиту, заборгованість за процентами у розмірі 36 586 грн. 30 коп.

Банк, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02 червня 2017 року, посилався на витяг з Умов публічної пропозиції ПАТ ПУМБ, як невід`ємної частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умов публічної пропозиції ПАТ ПУМБ розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву №01 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 02 червня 2017 року,а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови публічної пропозиції ПАТ ПУМБ, неодноразово змінювалися самим ПАТ ПУМБ в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови публічної пропозиції ПАТ ПУМБ, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів, надані банком публічної пропозиції ПАТ ПУМБ не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, правила надання банківських послуг ПАТ ПУМБ, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Умови публічної пропозиції ПАТ ПУМБ, які містяться в матеріалах цієї справи, не визнаються відповідачем та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02 червня 2017 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року Про захист прав споживачів.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України Про захист прав споживачів споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із ОСОБА_1 АТ ПУМБ дотрималися вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України Про захист прав споживачів про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_1 не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ ПУМБ, не довела відсутність заборгованості за тілом кредиту.

Слід зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 02 червня 2017 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить відсоткової ставки.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ ПУМБ обґрунтованими в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №01 від 02 червня 2017 року, що утворилася станом на станом на 01 лютого 2024 року у розмірі 47780 грн. 50 коп. - за тілом кредиту.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками є недоведеними фактом досягнення сторонами домовленості про сплату відповідачем у будь-якому розмірі відсотків.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ ПУМБ заборгованості за процентами у розмірі 36 586 грн. 30 коп. та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк заборгованості за процентами у розмірі 36 586 грн. 30 коп.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена

у судовому засіданні 03 червня 2025 року.

Повний текст постанови складено 04 червня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова