Провадження № 2/947/837/25
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Солтановської Ю.О.,
представників позивача Устимчика М.В. та Землякова О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер Трейд» про визнання права власності,
Свої вимоги мотивує тим, що 11 червня 2021 року між покупцем ОСОБА_1 та продавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР ТРЕЙД» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 2.1.7-1/2021. 11 червня 2021 року покупцем на користь продавця внесена вся сума грошових коштів, визначених пунктом 4.2. договору та додатком №1 до договору, що підтверджується квитанцією № 153410042 на суму 1 953 984 гривень.
Позивач вважає, що їй з боку відповідача неправомірно чиняться перешкоди у реєстрації права власності на спірне нежитлове приміщення, а тому на підставі статті 392 ЦК України звертається до суду з позовними вимогами про визнання за нею права власності на майно.
Ухвалою судді від 27.11.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер Трейд» про визнання права власності залишено без руху.
На виконання ухвали суду 27.11.2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача надав до канцелярії суду клопотання про усунення недоліків позовної заяви разом із квитанцією про сплату судового збору. Таким чином, недоліки позовної заяви усунуто.
Ухвалою судді від 28.11.2024 року відкрито провадження в цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 24.12.2024 року о 10 год. 00 хв.
18.12.2024 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Устимчика Михайла Володимировича, в якому він просив проводити судові засідання по цій справі в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 19.12.2025 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Устимчика Михайла Володимировича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер Трейд» про визнання права власності, - відмовлено.
У зв`язку з неявкою представника відповідача, підготовче судове засідання, призначене на 24.12.2024 року, було відкладено до 28.01.2025 року до 12.30 год.
20.01.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Устимчика Михайла Володимировича про приєднання доказів до матеріалів справи.
22.01.2025 року до канцелярії суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Устимчика Михайла Володимировича про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме висновку експерта №053/2024 від 16.01.2025 року.
27.01.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Устимчика Михайла Володимировича про надання пояснень по справі. В цих поясненнях представник позивача зазначив, що за результатами технічної інвентаризації об`єкта будівництва виготовлено технічний паспорт, згідно експлікації першого поверху якого, на першому поверсі розташоване нежитлове приміщення 112 (група нежитлових приміщень 12н), яке за своєю геометричною конфігурацією, площею та місцем розташуванню повністю відповідає об`єкту майнових прав, а саме нежитловому приміщенню під будівельним номером 2.1.7-1 зазначеному у договорі, що укладено між сторонами спору. Вказаний об`єкт майнових прав після проведення технічної інвентаризації/складання технічного паспорту повинен бути збережений відповідно до умов договору, та будь-які зміни в його технічні характеристики не допускаються жодною із сторін.
20.02.2025 року через систему «Електронний суд», представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Устимчиком Михайлом Володимировичем подано додаткові пояснення по справі, в яких він, зокрема, зазначав, що ТОВ « ХАНБЕР ТРЕЙД» після виготовлення технічного паспорту від 10.12.2021 року немає право взагалі вносити будь-які зміни у будь-які приміщення, що розташовані в багатоповерховому будинку, п. 6.2.4 договору, більше того зобов`язаний забезпечити збереження об`єкта майнових прав п.6.1.3..(зносити стіни, перестінки, встановлювати стіни та або перестінки, закладати віконні чи дверні проєми тощо - є не припустимими діями сторони договору). (Згідно п. 3.2. договору: «за згодою сторін, в окремому додатку до цього договору, по проекту та за рахунок покупця, не пізніше ніж та три місяці до орієнтовних строків введення в експлуатацію об`єкта будівництва можуть бути виконані додаткові оздоблювальні роботи за допомогою продавця… »). Пунктом 2.1.5 договору передбачено Допустиме відхилення відхилення розмірів у більшу чи меншу сторону не більше 1 м2, визнається Сторонами допустимим і не впливає на ціну майнових прав. Пунктом 5.2 договору передбачено: підписання покупцем акту має відбутись на протязі 20 календарних днів після отримання повідомлення від продавця про введення об`єкту будівництва в експлуатацію. Проте, забудовник вимагає доплати, та стверджує що відбулося збільшення площі на 17 кв.м., не надаючи при цьому жодних документів які б підтверджували вказане ним збільшення площі.
21.02.2025 року до канцелярії суду представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Устимчиком Михайлом Володимировичем подано додаткові пояснення по справі.
Підготовче судове засідання, призначене на 24.02.2025 року, було відкладено до 20.03.2025 року у зв`язку з неотриманням витребуваних доказів.
Протокольною ухвалою суду від 20.03.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті у судове засідання на 21.04.2025 року.
20.03.2025 року до канцелярії суду від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер Трейд» - Кротова Ігоря Олександровича надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи, з якими він ознайомився 21.03.2025 року, про що свідчить його особиста розписка.
Ухвалою суду від 21.04.2025 року визнано обов`язковою явку у судове засідання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер Трейд» для надання особистих пояснень у справі та зобов`язано його з`явитись у судове засідання, призначене на 29.05.2024 року о 11:30 годині. Роз`яснено, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. Відкладено судове засідання на 29.05.2024 року о 11:30 годині.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
У судове засідання, призначене на 29.05.2025 року з`явилися представники позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на ъх задоволенні в редакції первісної позовної заяви, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер Трейд» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. Ухвала суду від 21.04.2025 року про визнання явки у судове засідання представника відповідача обов`язковою та судова повістка про виклик у судове засідання, призначене на 29.05.2025 року, були доставлені до електронного кабінету відповідача в системі «Електронний суд» 21.04.2025 року. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи від представника відповідача до суду не надійшло. Відзив на позовну заяву представник відповідача не надав.
Уся судова кореспонденція, скерована на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер Трейд» повернута до суду без вручення з підстав відсутності адресата за вказаною адресою.
Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представник відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представників позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 11 червня 2021 року між покупцем ОСОБА_1 та продавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР ТРЕЙД» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав № 2.1.7-1/2021.
Згідно пункту 2.1.3 Договору, об`єкт майнових прав нежитлове приміщення під будівельним номером 2.1.7-1, загальною будівельною площею 49,50 кв.м., розташованою на 1 поверсі об`єкта будівництва.
Пунктом 2.1.5 Договору визначено поняття допустимого відхилення розрахункової площі об`єкта майнових прав та зазначено, що відхилення розмірів об`єкта в межах 1 кв.м. є допустимим, але у разі більшого відхилення розрахункової площі, сторонами здійснюються дії, визначені п.4.8-4.9 вказаного Договору.
Згідно пункту 3.2 Договору об`єкт майнових прав здається в експлуатацію без встановлення, в тому числі, внутрішніх перегородок.
Відповідно до пункту 3.5 Договору передбачено, що орієнтовний план і розміщення об`єкта майнових прав на поверсі, вказано у додатку №2 до Договору.
Відповідно до положень п. 4.8 Договору у разі, якщо за результатами технічної інвентаризації, здійсненої незалежним вимірювачем, відхилення площі об`єкту майнових прав буде перевищувати допустиме відхилення, покупець протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення зобов`язується сплатити на користь продавця вартість такого відхилення з розрахунку суми еквівалентної 1455 дол. США за квадратний метр.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що майнові права, що є предметом цього Договору, передаються продавцем покупцю за Актом приймання-передачі після введення Об`єкта будівництва в експлуатацію за умови повної оплати покупцем вартості майнових прав, виключно після огляду покупцем об`єкта. Разом з Актом покупцю також надаються довідка про повну оплату майнових прав та належним чином засвідчена копія документа, наданого компетентним державним органом про готовність об`єкта будівництва до експлуатації.
Пунктом 5.2 Договору передбачено, що підписання покупцем акту має відбутись напротязі 20 календарних днів після отримання повідомлення від продавця про введення об`єкту будівництва в експлуатацію.
11 червня 2021 року покупцем на користь продавця внесена вся сума грошових коштів, визначених пунктом 4.2. договору та додатком №1 до договору, що підтверджується квитанцією № 153410042 на суму 1953984 гривень та довідкою від продавця від 11.06.2021 року № 322/06-2021.
На замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАНБЕР ТРЕЙД» було виготовлено технічний паспорт ТІ01: НОМЕР_3 : «Будівництво багатоповерхового житлового комплексу з підземними паркінгами, вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та дитячим садком за адресою: АДРЕСА_1 » (коригування 2К II черги будівництва) 1-й пусковий комплекс, житловий будинок АДРЕСА_3 з підземним паркінгом» від 10.12.2021р. з внесенням в базу ЄДЕССБ.
Технічний паспорт ТІ01: НОМЕР_3 виконано станом на 10 грудня 2021 року, спираючись на Акт готовності об`єкта до експлуатації АС:8372-96-94-1944-1355. Станом на 10 грудня 2021 року документа про присвоєння адреси не було надано, тому до реєстру будівельної діяльності вноситься адреса згідно Акту готовності об`єкта до експлуатації. Коректною інформацією стосовно адреси розташування об`єкта станом на дату внесення інформації до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вважається адреса, внесена в поле «Адреса об`єкта», а саме « АДРЕСА_1 (станом на 01.01.2021), вул. Люстдорфська дорога ріг вул. Академіка Філатова».
Таким чином, технічний паспорт ТІ01: НОМЕР_3 , виготовлений ФОП Савельєвим 10 грудня 2021 року, підтверджує наявність об`єкта цивільних правовідносин на момент звернення позивача до суду загальною площею 49,55 кв. м., що відповідає наявним в матеріалах справи доказам, в тому числі враховуючи відсутність доказів від відповідача, якими він заперечує такі обставини.
19.05.2023 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до ТОВ «ХАНБЕР ТРЕЙД» із заявою, в якій просила, зокрема, надати інформацію щодо можливості підписання/укладання акту приймання-передачі, який визначений п. 5.1.договру
ТОВ «ХАНБЕР ТРЕНД» на адресу ОСОБА_1 направило повідомлення вих № РД 2.1.7-1/2021 від 31.07.2023 року про сплату боргу, яким відповідач вказує на збільшення площі об`єкта майнових прав до на 17,28 квадратних метри (загальна площа 66,78 квадратних метри) та вимагає доплатити суму боргу у розмірі 24 982,76 доларів США.
Позивач вважає, що у відповідача відсутні правові підстави вимагати доплати за об`єкт майнових прав, який є предметом договору №2.1.7-1/2021 від 11.06.2021 року.
У Висновках експерта зазначено, що:
Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (частина перша статті 181 ЦК України).
У статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.
З аналізу вказаних норм права можна зробити висновок, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин.
Згідно абзацу третього частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.
Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.
Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.
Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
У частині другій статті 331 ЦК України вказано, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 цього Закону).
Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Указана позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17.
У постановах від 23 червня 2020 року у справі №680/214/16 та від 07 квітня 2020 року у справі №916/2791/13 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 14 грудня 2021 року вказувала, що правовідносини сторін договору про фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулюються Законом України від 19 червня 2003 року «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України «Про інвестиційну діяльність».
Відповідно до ст. 4 та ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій (об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права).
У статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вказано, що об`єкт інвестування квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в об`єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном.
Тобто після завершення будівництва та здачі будинку в експлуатацію квартира як окремий об`єкт цивільних правовідносин ще не існує і набуває юридично статусу об`єкта цивільних правовідносин лише після державної реєстрації, здійсненої відповідно до чинного законодавства.
Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник, зокрема, подає: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об`єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо) (у разі придбання майнових прав на об`єкт нерухомості документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є договір купівлі-продажу майнових прав); довідку (виписку) із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва та за якими здійснюється державна реєстрація прав, видану особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), про участь заінтересованої особи в інвестуванні (фінансуванні) об`єкта будівництва (у тому числі шляхом купівлі-продажу майнових прав); технічний паспорт на об`єкт інвестування (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо); завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), копії (крім випадків подання оригіналів таких документів особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва): документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об`єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на об`єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції (у разі проведення реконструкції об`єкта нерухомого майна); документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документа, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна його адреса не змінилася) (пункт 50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868).
У пункті 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, встановлено, що для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, власником такого майна подаються: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо); технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо).
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі №359/5719/17 указано, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 92, 93, 95 постанови).
При розгляді справи Велика Палата Верховного Суду керувалася тим, що, укладаючи договір купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно, покупець отримує речове право, яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно в майбутньому.
Право власності на нерухоме майно виникає з моменту прийняття його в експлуатацію, якщо таке передбачено законом чи договором, а повноцінним об`єктом у розумінні ЦК України такий об`єкт стає після його державної реєстрації, оскільки жодних виключень щодо необхідності державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, як передбачено в частині першій статті 182 та частині другій статті 331 ЦК України для новоствореної речі, якою є квартира в новозбудованому будинку, цивільне законодавство не містить.
Захист прав на новостворене майно, прийняте в експлуатацію, в разі невизнання відповідачем прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист здійснюється на загальних засадах цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим, а саме: повинно реально відновлювати наявне порушене, оспорене або невизнане право, такий спосіб має відповідати характеру правопорушення та цілям судочинства та не може суперечити принципу верховенства права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України.
У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.
Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.
Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.
Спосіб захисту, передбачений статтею 392 ЦК України є різновидом загального способу захисту визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, окрім судового, шляху відновлення порушеного права.
Тобто зазначений спосіб захисту як різновид загального способу захисту - визнання права може бути використаний не тільки в речово-правових відносинах, але й у зобов`язально-правових, так як сам по собі факт перебування осіб у тих чи інших відносинах, у тому числі договірних, не може перешкоджати застосуванню до цих відносин норм інститутів загальної частини цивільного права.
Способи захисту права, обрані позивачем та застосовані судом, повинні найбільш ефективно поновлювати порушені права, а специфіка інвестування в об`єкти будівництва та визначення новоствореного майна як об`єкта захисту права, відмінного від майнових прав на етапі укладення договорів про інвестування в будівництво, які мають різні назви, повинні тлумачитися на користь тієї особи, права якої порушено.
Отже, у випадку оспорювання чи невизнання за інвестором, який виконав умови договору інвестування, первісного права власності на новостворений об`єкт інвестування, введений в експлуатацію, ефективним способом захисту такого права є визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України.
Указана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 06.12.2024 року по справі №344/7485/22.
Встановивши, що ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «ХАРБЕР ТРЕЙД» у зв`язку із тим, що вона повністю виконала умови договору купівлі-продажу майнових прав від 11.06.2021 року №2.1.7-1/2021, оплатила вартість площі нежитлового приміщення, однак відповідач, який виконував функції забудовника, чинить перешкоди в оформленні права власності на це нерухоме майно, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на проінвестоване нежитлове приміщення площею 49,55 кв. м.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі вищевикладеного та керуючись Законами України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», «Про інвестиційну діяльність», ст.ст. 16, 177, 179, 181, 182, 190, 328, 331, 392, 509, 525, 526, 527, 530, 610, 629, 655, 656 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 6, 13, 81, 141, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер Трейд» про визнання права власності, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: О. М. Куриленко