Cправа № 563/15/25
29.05.2025 року Корецький районний суд
Рівненської області
в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.
секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Корець заяву представника відповідачів, адвоката Турович Оксани Миколаївни про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом АТ "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
09 травня 2025 року представниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвокат Турович О.М. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з АТ «СЕНС БАНК» на користь відповідачів судових витрат, що в загальному становлять 36 000,00 грн., оскільки дане питання не було вирішене під час ухвалення рішення суду.
АТ "СЕНС БАНК" явки свого представника в судове засідання не забезпечено, натомість 28 травня 2025 року через систему "Електронний суд" до суду надійшло заперечення проти поданої заяви про ухвалення додаткового рішення у справі. Вважають заявлені вимоги завищеними, надуманими, недоведеними та такими що не відповідають складності справи, а тому не підлягають задоволенню, або підлягають зменшенню. Відзначають, що справу фактично було розглянуто за два судових засідання де представниця відповідачів особисто приймала участь. Тому, просять в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі відмовити в повному обсязі та судове засідання провести без участі представника Банку.
Відповідачі у справі та їхня представниця, адвокат Турович О.М., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання в судове засідання не прибули.
Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи позиції сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Рішенням Корецького районного суду Рівенської області від 06 травня 2025 року позов АТ "СЕНС БАНК" було задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 700002556 від 11 грудня 2007 року, розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у розмірі 69 743, 40 коп. та витрати пов`язані зі сплатою судового збору по 418,46 коп. з кожного. В решті позовних вимог відмовлено.

Адвокат Турович О.М. представляє інтереси відповідачів на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВК № 1159715 та Ордеру на надання правничої допомоги серії ВК № 1159714 від 04 лютого 2025 року.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідачів, адвокатом Турович О.М. долучено такі документи: Попередні (орієнтовні) розрахунки суми судових витрат; Договори про надання правової допомоги від 24 січня 2025 року, що були укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Ордери серії ВК № 1159715, серії ВК № 1159714 від 04 лютого 2025 року; Акти прийому-передачі № 1 від 08 травня 2025 року, відповідно до яких адвокатом Турович О.М. було надано відповідачам юридичних послуг по 18 000,00 грн. кожному. Згідно записів 31/85 та 31/86 Книги обліку доходів і витрат, зареєстрованої у державній податковій адміністрації по Корецькому районі під № 1, ОСОБА_1 та Якимчук М.В. за надання адвокатських послуг 08 травня 2025 року сплатили по 18 000,00 грн. кожен, про що свідчать Виписки за підписом адвоката Турович О.М.

У відповідності до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського судувід 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку,що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» було задоволено частково, а саме на 9,53 % (69743,40/731165,81)*100), тому згідно приписів ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідачів підлягало б стягненню 90,46 % понесених на правничу допомогу витрат, що становить 32 565,60 грн. (36 000,00*90,46/100) грн., по 16 282,80 грн. кожному з відповідачів.

Поряд з тим, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також у рішеннях ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, враховуючи подане стороною позивача заперечення щодо стягнення понесених відповідачами витрат на правничу допомогу, оцінюючи розмір таких витрат на предмет їх обґрунтованості та пропорційності до предмету спору по вказаній справі, а також з огляду на розумну необхідність заявленого розміру таких судових витрат (по 18 000,00 грн. для кожного з відповідачів, навіть з урахуванням зазначеного вище зменшення до 16 282,80 грн. кожному) для цієї конкретної справи, суд вважає такий розмір витрат відповідачів на оплату правничої допомоги в суді першої інстанції неспівмірним та завищеним. Тому, з урахуванням складності справи, часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих адвокатом послуг та ціни позову, фінансового стану сторін, з урахуванням заперечень представника позивача, суд вважає, що заяву про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката необхідно задовольнити частково і стягнути з позивача на користь відповідачів понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката по 10 000 грн. кожному.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 259, 263-265, 268, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву задоволити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 563/15/25 за позовом АТ "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк», 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк», 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя