Справа № 758/3052/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» безпідставно набуті кошти, інфляційні втрати та 3% річних, відшкодування моральної шкоди та вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 23.03.2012 між ОСОБА_1 та АТ «Банк Ренесанс» було укладено кредитний договір №7616. У 2017 році правонаступником АТ «Банк Ренесанс» став АТ «ПУМБ». Про зміну кредитора позивачці стало відомо у липні 2018 року, коли з неї примусово почали стягувати заборгованість на користь АТ «ПУМБ».

Вказує на те, що 21.03.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис №1481 про стягнення з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за Кредитним договором «7616 від 23.03.2012, укладеного між мною ОСОБА_1 та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ», за період з 12.03.2017 по 12.03.2018 у розмірі 23736,19 грн.

У позовній заяві позивачка зазначає, що 03.05.2018 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. було відкрите виконавче провадження НОМЕР_2, а 18.05.2018 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника. На підставі вказаного виконавчого напису у період з липня 2018 року по лютий 2019 року з позивачки було примусово стягнено грошові кошти загальною сумою 11854 грн. 00 коп.

У 2019 році позивачкою було подано позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.07.2023 було визнано виконавчий напис, вчинений 21.03.2018 року за №1481 приватним нотаріусом Київського міськогонотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за Кредитним договором №7616 від 23.03.2012, укладеного між мою та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ», за період з 12.03.2017 по 12.03.2018 у розмірі 23736,19 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом про стягнення з АТ «ПУМБ» на її користь суми грошових коштів, які отримував стягувач у період з липня 2018року по лютий 2019 року в порядку примусово стягнення у розмірі 11854 грн. 00 коп., зважаючи на те, що такі кошти були отримані безпідставно.

У позовній заяві позивачка також зазначає, що 13.01.2023р. її представником - адвокатом Стойка Р.В. було відправлено адвокатський запит до ГУ НП в Дніпропетровські області КРУП щодо надання інформації відносно стягнення з її грошового забезпечення.

Відповідно до довідки №436 ФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області про стягнення та перерахунку боргу із грошового забезпечення ОСОБА_1 , вбачається, що за липень 2018р. було стягнуто 1 600 грн.; за серпень 2018р. було стягнено 1 600 грн.; за вересень 2018р. було стягнено 1 600 грн.; за жовтень 2018 р. було стягнено 1 600 грн.; за листопад 2018.р року було стягнено 1600 грн.; за грудень 2018р. було стягнено 1 600 грн.; за лютий 2019 р. було стягнено 2 254 грн., а всього відраховано із заробітної плати 11854,00 грн.

На вказану суму безпідставно отриманих відповідачем грошових коштів 11854,00 грн., позивачкою нараховано на підставі статті 625 ЦК України інфляційне збільшення боргу та 3% річних.

Зокрема, за період з 01.03.2019 року по 31.12.2019 року позивачкою нараховано [Проценти] = 11 854,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 306 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 298,14 грн.;

за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 366 днів [Проценти] = 11 854,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 355,62 грн.;

за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів [Проценти] = 11 854,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 355,62 грн.;

за період розрахунку: з 01.01.2022 рокупо 31.12.2022 p - 365 днів [Проценти] = 11 854,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 355,62 грн.;

за період з 01.01.2023 poкy по 31.12.2023 року - 365 днів [Проценти] = 11 854,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 355,62 грн.;

за період з 01.01.2024 року по 31.10.2024 року - 274 дні [Проценти] = 11 854,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 274 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 266,23 грн., що разом за період з березня 2019р. по 31 жовтня 2024р. становить 1 986,85 грн.

Інфляційне збільшення боргу позивачкою розраховувалося за формулою [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

Зокрема, у період з 01.03.2019 року по 31.12.2019 року з розрахунку, що [Сукупний індекс інфляції] = 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ?100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% становить 102,511% (за період Березень 2019 - Грудень 2019): індексація на суму 11 854,00 грн. складає: [Інфляційні нарахування] = 11 854,00 грн (сума боргу) ? 102,511% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 11 854,00 грн (сума боргу) = 297,65 грн.

У період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року з розрахунку, що [Сукупний індекс інфляції] = 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ?100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% становить 104,992% (за період Січень 2020 - Грудень 2020): індексація на суму 11 854,00 грн. складає: [Інфляційні нарахування] = 11854,00 грн (сума боргу) ? 104,992% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 11 854,00 грн (сума боргу) = 591,79 грн.

У період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року з розрахунку, що [Сукупний індекс інфляції] =100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ?100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% становить 104,992% (за період січень 2020-Грудень 2020): індексація на суму 11 854,00 грн. складає: [Інфляційні нарахування] = 11 854,00 грн (сума боргу) ? 104,992% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 11 854,00 грн (сума боргу) = 591,79 грн.

У період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року з розрахунку, що [Сукупний індекс інфляції] = 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ?103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% ? 102,50% x 100,70% ? 100,70% становить 126,603% (за період січень 2022 р. - грудень 2022р.): індексація на суму 11 854,00 грн. складає: [Інфляційні нарахування] = 11854,00 грн (сума боргу) х 126,603% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 11 854,00 грн. (сума боргу) = 3 153,55 грн.

У період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року з розрахунку, що [Сукупний індекс інфляції = 100,80% ? 100,70% ? 101,50% ? 100,20% ? 100,50% ?100,80% ? 99,40% ? 98,60% ? 100,50% ? 100,80% ? 100,50% ? 100,70% становить 105,084% (за період січень 2023 -Грудень 2023): індексація на суму 11854,00 грн. складає: [Інфляційні нарахування] = 11 854,00 грн (сума боргу) ? 105,084% (сукупний індекс інфляції) / 100% -11854,00 грн (сума боргу) = 602,63 грн.

У період з 01.01.2024 року по 31.08.2024 року з розрахунку, що [Сукупний індекс інфляції]= 100,40% ? 100,30% ? 100,50% ? 100,20% ? 100,60% x102,20% х 100,00% х100,60% становить 104,885% (за період Січень 2024 - Серпень 2024): індексація на суму 11 854,00 грн. складає [Інфляційні нарахування] = 11 854,00 грн. (сума боргу) ? 104,885% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 11 854,00 грн. (сума боргу) = 579,12 грн.

Разом інфляційне збільшення боргу на суму 11854,00 грн. за період з березня 2019р. по серпень 2024р. становить 6419,12 грн.

У позовній заяві позивачка також ставить питання про відшкодування відповідачем їй спричиненої моральної шкоди. На обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивачка посилається на те, що починаючи з липня 2018 року, вона зазнала морального страждання, отримала душевні страждання та хвилювання, оскільки без законних на те підстав почали відраховувати з її заробітної плати грошові кошти. Моральна шкода спричинена негативними наслідками, оскільки дане відрахування відбувалося з липня 2018 р. по лютий 2019 року, а також в подальшому відбувались судові засідання, на яких вона також витратила чимало нервів і весь цей час перебувала в напруженому стані. Крім того, дані постанови про відкриття виконавчого провадження, та звернення стягнення, які були винесені незаконно та скасовані судом, були відправлені за місцем моєї роботи, що принизило її честь, гідність, оскільки послідували розпитування від колег, чому із заробітної плати відраховують грошові кошти. Вказує, що займала посаду старшого слідчого Криворізького РВІ КВІ ГУНІ в Дніпропетровській області та мала звання майора поліції, тому дана ситуація, принизила її честь та гідність та зіпсувала її бездоганну репутацію, яка була напрацьована роками серед особового та начальницького складу Криворізького РВІ, оскільки для працівника поліції це неприпустимо. Ця ситуація миттєво отримала розголосу та кинула на неї тінь безвідповідальної особистості, яка безвідповідально ставиться до виконання покладених на неї договірних обов`язків, що не відповідає її критеріям особистості.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка звернулась до суду з даним позовом в якому просила:

- стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 стягнені на користь відповідача за виконавчим написом №148121 від 21.03.2018 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни безпідставні грошові кошти у розмірі 11854,00 грн.;

- стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 1211,00 грн. сплаченого судового збору;

- стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу при розгляді даної справи, що разом становлять 10 000 грн.;

- стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк 3% річних за користування безпідставно, одержаних грошей, що в сумі становить 1 986,85 грн., а також індекс інфляції, що разом становить 6 419,16 грн..

- стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

7 березня 2025 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем не подано до суду відзив, який би містив заперечення на позов.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 21.03.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис №1481 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за Кредитним договором «7616 від 23.03.2012, укладеного між мною ОСОБА_1 та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ», за період з 12.03.2017 по 12.03.2018 у розмірі 23736,19 грн.

З метою примусового виконання цього виконавчого документа, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною 03.05.2018 відкрито виконавче провадження № 56299560.

18.05.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 .

Відповідно до Довідки №1436 Головного управління Нацполіції в Дніпропетровській області (роботодавця ОСОБА_1 ) про стягнення та перерахування боргу із грошового забезпечення ОСОБА_1 від 18.01.2023: згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 травня 2018р. у ВП НОМЕР_2, загальна сума боргу, яка підлягає стягненню із боржника ОСОБА_1 складає 26346,81 грн..

З 1 липня 2018р. по 28 лютого 2019р. із грошового забезпечення ОСОБА_1 утримувався та перераховувався борг у розмірі 11854,00 грн. від доходів боржника, а саме:10 560,93 грн. основної суми боргу на користь ПАТ «ПУМБ»;

1056, 07 грн. основної винагороди приватного виконавця Вольф Т.Л.;

237,00 грн. витрат на проведення виконавчих дій на користь приватного виконавця Вольф Т.Л.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.07.2023 було визнано виконавчий напис, вчинений 21.03.2018 року за №1481 приватним нотаріусом Київського міськогонотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за Кредитним договором №7616 від 23.03.2012, укладеного між мою та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ», за період з 12.03.2017 по 12.03.2018 у розмірі 23736,19 грн. таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили.

Враховуючи, що судовим рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.07.2023 визнано оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, суд констатує, що виникли спірні правовідносини, які регулюються нормам статті 1212 Цивільного кодексу України, виходячи з такого.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19.

Встановлено, що правовою підставою для набуття АТ «ПУМБ» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню. Відтак, судовим рішенням констатовано, що відпадала правова підстава для отримання таких коштів, а тому грошові кошти у розмірі 10560,93 грн. підлягають поверненню позивачу у відповідності до ст. 1212 ЦК України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просила стягнути з відповідача 11 854,00 грн. Втім, як вбачається з Довідки №1436 від 18.01.2023 Головного управління Нацполіції в Дніпропетровській області (роботодавця Даниленко А.С.), із заробітної плати позивачки на користь відповідача було стягнуто лише 10560,93 грн., решта коштів були стягнути на користь приватного виконавця. Стягнуті грошові кошти на користь приватного виконавця не можуть бути стягнуті на користь позивачки за рахунок АТ «ПУМБ». Відтак, в частині повернення грошових коштів, які надійшли на рахунок приватного виконавця, позивачці слід відмовити у задоволенні позову.

Позивачка також на грошову суму 11854.00 грн. нарахувала інфляційне збільшення боргу за період з 01.03.2019 по 31.08.2024 та 3% річних за період з 01.03.2019 по 31.10.2024.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог, суду слід вирішити питання: 1) з якої дати відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання та підлягає відповідальності у вигляді сплати 3% річних та інфляційного збільшення боргу; 2) чи правильні розрахунки 3% річних та інфляційного збільшення боргу.

Вирішуючи питання, з якого часу відповідач є таким, що повинен був повернути грошові кошти позивачу, суд керується правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23) від 07 лютого 2024 року, якою вирішувалося питання про можливість застосування статті 625 ЦК України до безпідставно набутих грошових коштів, а також питання про дату, з якої можливе нарахування інфляційного збільшення боргу та 3% річних. Так, у даній постанові Великою Палатою Верховного Суду розглядалося 3 існуючих підходи: Перший підхід: початком нарахування прострочення виконання зазначеного зобов`язання вважається дата набрання законної сили судовим рішенням, яким встановлено факт безпідставності отримання майна (постанови Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 344/2483/18, від 12 квітня 2023 року у справі № 461/4066/21 та постанова Касаційного господарського суду від 27 березня 2019 року у справі № 905/1313/18.) Другий підхід: нарахування прострочення виконання зобов`язання по поверненню безпідставно набутого майна здійснюється з урахуванням дати пред`явлення та отримання вимоги про виконання такого зобов`язання відповідно до статті 530 ЦК України (постанова Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2021 року у справі № 330/2142/16-ц та постанови Касаційного господарського суду від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 17 серпня 2021 року у справі № 913/371/20). Третій підхід: моментом початку нарахування прострочення виконання зобов`язання по поверненню безпідставно набутого майна вважається наступний день після зарахування / отримання безпідставно набутого майна (постанова Касаційного господарського суду від 01 вересня 2022 року у справі № 910/9544/19).

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові не погодилась з висновками, викладеними у постанові Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2021 року у справі №330/2142/16-ц та постановах Касаційного господарського суду від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 17 серпня 2021 року у справі № 913/371/20, про те, що зобов`язання з повернення безпідставно набутого майна має бути виконане особою протягом 7 днів з дня направлення / отримання нею вимоги про виконання такого зобов`язання відповідно до статті 530 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду не погодилась також з висновком, викладеним у постанові Касаційного господарського суду від 27 березня 2019 року у справі № 905/1313/18, про те, що зобов`язання продавця повернути кошти, сплачені йому за розірваним договором купівлі-продажу, виникло з набранням чинності рішенням суду від 16 січня 2017 року у справі №905/1290/16 про стягнення з нього цих коштів на підставі статті 1212 ЦК України, тоді як договір купівлі-продажу був розірваний судовим рішенням від 31 серпня 2010 року у справі № 905/3512/13, цим же рішенням покупця було зобов`язано повернути придбане за договором майно. Велика палата виснувала, що саме з набранням законної сили рішенням суду у справі № 905/3512/13 про розірвання договору та зобов`язання покупця повернути придбане майно відпала підстава набуття продавцем коштів, сплачених йому покупцем за це майно. Саме з цього моменту у продавця виник обов`язок повернути безпідставно утримані кошти покупцю, а не з моменту набранням чинності рішенням суду у справі №905/1290/16 про стягнення з нього цих коштів на підставі статті 1212 ЦК України, яке в цьому випадку було механізмом примусового виконання продавцем свого обов`язку з повернення безпідставно утриманих коштів, який він не виконав добровільно.

Аналізуючи інші правовідносини, Велика Палата ВС зазначила: «Разом із тим, як убачається з висновків Касаційного цивільного суду у постановах від 11 серпня 2021 року у справі № 344/2483/18 та від 12 квітня 2023 року у справі № 461/4066/21, зобов`язання повернути майно, отримане за недійснім оспорюваним правочином, виникає в особи з моменту набрання законної сили судовим рішенням про визнання такого правочину недійсним. Враховуючи презумпцію правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), можна зробити висновок, що особа отримала майно на підставі укладеного правочину, але ця підстава згодом відпала з визнанням судом цього правочину недійсним. Отже, Касаційний цивільний суд у наведених справах зробив правильний висновок про виникнення у особи обов`язку повернути майно з моменту визнання судом відповідного правочину недійсним».

Наведена позиція Великої Палати Верховного Суду дає підстави для висновку, що в АТ «ПУМБ» зобов`язання повернути грошові кошти ОСОБА_1 виникло з моменту набрання законної сили судовим рішенням від 13 липня 2023 р. про визнання виконавчого напису таким, що не полягає виконанню, тобто з 13 серпня 2023 року (в рішенні зазначено дату набрання законної сили 18 серпня 2023). До цієї дати слід вважати правочин правомірним, а отримувача коштів таким, що отримав їх підставно.

Позивачка у позовній заяві просила стягнути з відповідача інфляційне збільшення боргу за період з 01.03.2019 по 31.08.2024 , а 3% річних - за період з 01.03.2019 по 31.10.2024.

Такими, що ґрунтуються на вимогах ст.625 та ст.1212 ЦК України є вимоги, заявлені за період з 13.08.2023 та з розрахунку суми грошового зобов`язання 10560,93 грн.

Відтак, за період з 13.08.2023 p. по 31.12.2023 р., тобто за 141 день розмір 3% річних становить: 10560,93 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 141 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 122,39 грн.;

за період з 01.01.2024 року по 31.10.2024 р., тобто за 274 дні розмір 3% річних становить: 10560,93 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 274 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 237,19 грн.

Отже, за період з 13 серпня 2023 по 31 жовтня 2024р. розмір 3% річних від суми 10560,93 грн. становить 359,58 грн.

Що стосується інфляційного збільшення боргу, то вимоги про нарахування індексу інфляції є обґрунтованими на суму 10560,93 грн. за період з вересня 2023 (з наступного місяця за місяцем, коли розпочалося невиконання грошового зобов`язання) по серпень 2024 (так просить у позовній заяві позивачка).

У період з 01.09.2023 року по 31.12.2023 року з розрахунку, що сукупний індекс інфляції складає (100,50% ? 100,80% ? 100,50% ? 100,70%) 102,53%, індексація на суму 10560,93 грн. складає: 10560,93 грн. (сума боргу) ? 102,53% (сукупний індекс інфляції) / 100% -10560,93 грн (сума боргу) = 267,19 грн.

У період з 01.01.2024 року по 31.08.2024 року з розрахунку, що сукупний індекс інфляції складає (100,40% ? 100,30% ? 100,50% ? 100,20% ? 100,60% x102,20% х 100,00% х100,60%) 104,89%, індексація на суму 10560,93 грн. складає: 10560,93 грн. (сума боргу) ? 104,89% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 10560,93 грн. (сума боргу) = 516,43 грн.

Отже, за період з 1 вересня 2023р. по 31 серпня 2024р. розмір інфляційного збільшення боргу складає 783,62 грн.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення на користь позивачки 10 000 грн. з відповідача по справі, то суд відмовляє у задоволення таких вимог, зважаючи на те, що позивачка не довела сам факт спричинення їй шкоди, та факт вини відповідача. До липня 2023 року виконавчий напис нотаріуса вважався вчиненим правомірно. Саме по собі відрахування із заробітної плати в межах виконавчого провадження не свідчить про шкоду, яку слід відшкодовувати.

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає таке. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

У конкретній справі при подачі позову позивачка долучила до позовної заяви Акт наданих послуг на суму 10 000 грн., копію свідоцтва по право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер адвоката Стойки Р.В. та розписку (названу квитанцією) про отримання Стойкою Р.В. 10 000 грн. від позивачки.

В порушення вимог законодавства позивачка не надала договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відтак, суд вважає недоведеними обставини про понесення позивачкою витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

За таких обставин, на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 10560,93 грн. грошових коштів, отриманих за виконавчим написом нотаріуса, 783,62 грн. інфляційного збільшення боргу та 359,58 грн. як 3 % річних, а всього - 11704,13 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на суму 1211,20 грн.

Позивач просив стягнути на його користь 30260,01 грн. Суд визнав доведеними вимоги на суму 11704,13 грн. Отже, суд задовольняє позов на 38,68 %, відтак, компенсації позивачу підлягають 38,68 % від сплаченого судового збору, тобто 468,47 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 264, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 10560,93 грн. грошових коштів, отриманих за виконавчим написом нотаріуса, 783,62 грн. інфляційного збільшення боргу та 359,58 грн. як 3 % річних, а всього стягнути 11704,13 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 468,47 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, код ЄДРПОУ - 14282829;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Суддя Т.В. Войтенко