провадження № 2/208/881/25
14 травня 2025 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Гречаної В.Г.
за участі секретаря судового засідання Дарчука М.І.,
23.10.2024 року представник позивача адвокат Полтавченко Олег Анатолійович, який діяв в інтерсах ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з майна.
Ухвалою суду від 28 жовтня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків.
08.11.2024 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
В обґрунтування позову зазначає, що 16 березня 2024 року приватним нотаріусом Кам`янського нотаріального округу Кравченко С.Ю., на підставі заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини відкрито спадкову справу № 23/2024 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До складу спадщини входить квартира АДРЕСА_1 .
При оформленні спадщини з`ясувалося, що на майно померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 накладено заборону на відчуження, у зв`язку з чим нотаріус затримує видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину після померлого сина і зможе його видати лише після зняття арешту з майна.
Арешт нерухомого майна було накладено на підставі постановим Заводського ВДВС м. Дніпродзержинська ГТУЮ в Дніпропетровській області № 51177205 від 19.05.2016 року, реєстраційний номер обтяження: 14577892, стягувачем є ОСОБА_2 .
26.10.2024 року представник позивача адвокат Полтавченко О.А., який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та зняття арешту з майна боржника.
У задоволенні вимоги про зняття арешту з майна було відмовлено та надано письмову відповідь, з якої слідує, що на примусовому виконання у відділі перебувало виконавче провадження за № АСВП 51177205 у період з 19.05.2016 року по 22.03.2017 року.
22.03.2017 року державним виконавцем відділу, керуючись п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Підстав для поновлення виконавчого провадження та в подальшому його закриття у зв`язку зі смертю боржника і зняття арешту з майна немає, тому йому рекомендовано звернутися до суду.
Отже, квартира АДРЕСА_1 , фактично належить ОСОБА_3 , який є спадкоємцем після свого померлого сина ОСОБА_4 , однак оформити її належним чином, як того передбачає чинне законодавство України, позивач не має можливості, так як на майно спадкодавця накладено арешт та заборона відчуження, який не можливо зняти, окрім як через суд. Оскільки іншого способу відновити порушені права позивач не має, тому змушений звернутися до суду.
Ухвалою суду від 12.11.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.
14.01.2025 року ухвалою суду було задоволено клопотання адвоката Полтавченко О.А. про заміну позивача у цивільній справі, та здійснено заміну позивача на належного ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом після померлого ОСОБА_3 , який по справі був першочерговим позивачем.
Ухвалою суду від 25.04.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
Заходи забезпечення позову судом не вживались.
25.04.2025 року до суду від представника позивача адвоката Полтавченко О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява, у якій він просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позов та скасувати арешт з майна позивачки. Про винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач по справі ОСОБА_2 , про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за місцем реєстрації, однак в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Представник третьої особи про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за зареєстрованим місцем знаходження, а також на електронну адресу через програму електронний суд, однак в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК,стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно з Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Дніпродзержинська, ГТУЮ у Дніпропетровській області № 51177205 від 19.05.2016 року накладено арешт на майно ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 та оголошено заборону на його відчуження.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер і після його смерті, на підставі заяви позивача по справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є батьком померлого, приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Кравченко Світланою Юріївною 16.03.2024 року відкрито спадкову справу № 23/2024, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю нотаріуса.
Однак, оскільки при оформленні спадщини, нотаріусом виявлено, шо на майно спадкодавця ОСОБА_4 накладено арешт та заборону на його відчуження, видача свідоцтва про право на спадщину призупинена до зняття арешту з майна.
Відповідно відповіді Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.10.2024 року за вих. № 108298 вбачається, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 51177205 у період з 19.05.2016 року по 22.03.2017 року.
22.03.2017 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району зазначене вище виконавче провадження було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». На момент повернення виконавчого документу стягувачу боржник по справі померлим не значився.
Тому у Державної виконавчої служби відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника. Рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.01.2022 року, серія та номер: НРР 185092, який посвідчено приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Панко Ганною Вікторівною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 придбав у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 квартиру за адресою : АДРЕСА_2 , про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права наявний запис № 43278712.
Згідно Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був первісним позивачем по справі та спадкоємцем після померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії заповіту серія та номер: НТВ №667069 від 05.03.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 все належне йому майно після його смерті заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 .
У зв`язку зі смертю первісного позивача його було замінено на правонаступника ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
У відповідності до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
У такому разі позовну вимогу про звільнення майна з-під арешту потрібно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу, допоки триватиме порушення прав.
Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до частин 1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час вирішення спору судом першої інстанції, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.
Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. На це вказав Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 14 серпня 2023 року у справі № 927/322/14.
Під час розгляду справи встановлено, що відносно спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на примусовому виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 51177205 у період з 19.05.2016 року по 22.03.2017 року, при виконанні якого постановою державного виконавця від 19.05.2016 року на його майно було накладено арешт та заборону на його відчуження. Виконавчий документ 22.03.2017 року, на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після його смерті, на підставі заяви ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є батьком померлого, 16.03.2024 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Кравченко С.Ю. відкрито спадкову справу № 23/2024 року. Одна свідоцтва про право на спадщину не видано, оскільки на майно спадкодавця накладено арешт та заборону на його відчуження.
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і після його смерті, відповідно до заповіту серія та номер: НТВ 687069 спадкоємцем є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, що належало ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке було успадковане його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а після смерті останнього успадковано за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги у відповідності із чинним законодавством оформити належним чином спадщину від умерлого та позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном, яке нею успадковане на власний розсуд.
Окрім того, виконавчий документ по АСВП № 51177205, в рамках виконання якого на майно спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було накладено арешт, на момент винесення рішення, повернуто стягувачу і на виконанні не перебуває, тому підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.
Позивачем понесено судові витрати з оплати судового збору при зверненні із позовом в розмірі 1211,20 гривень, що підтверджено квитанцією ID 9358-1539-9877-1104 від 21.10.2024 року.
Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, зазначені витрати понесені стороною позивача, підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст.ст.4,5,10,12.81,259,263-265, 280 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна - задовольнити.
Зняти арешт з майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений Відділом державної виконавчої служби Заводського району м. Дніпродзержинська Головного ТУЮ в Дніпропетровській області на підставі постанови про арешт № 51177205 від 19.05.2016 року, зареєстрований за реєстраційним номером обтяження 14577892 від 19.05.2016 року, скасувати заборону на відчуження нерухомого майна та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 . на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 . понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одиннадцять) гривень 20коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняякщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відомості про сторони:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ,РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 .
Третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса знаходження: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Гімназичний, буд. 47.
Суддя В.Г. Гречана