Справа № 681/525/25
Провадження 2/681/396/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Горщара А.Г.

з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

В квітні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № 25870-07/2024 від 25.07.2024, яка становить 25 460 грн та складається з: 6 700 грн заборгованість за тілом кредиту, 6 030 грн заборгованість за відсотками, 12 730 грн заборгованість за неустойкою, а також 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 25.07.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 25870-07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі 6 700 грн на умовах строковості, зворотності, платності, в відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах, визначених цим договором.

ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало для ОСОБА_1 грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами договору.

Відповідачка у порушення вимог ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України свої зобов`язання не виконала, платежі на повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом не вносила, у зв`язку з чим утворилась вище вказана заборгованість.

23.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 23122024, за умовами якого Товариство отримало право грошової вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором № 25870-04/2024 від 25.07.2024.

Оскільки заборгованість за кредитним договором відповідачкою не погашена, Товариство звернулось з позовом про її стягнення в судовому порядку.

Ухвалою судді від 30.04.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи; за клопотанням представника позивача витребувано докази, які надійшли до суду 07.05.2025.

Відповідачкою 10.05.2025 на адресу суду надіслано відзив на позов, в якому ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства, зменшити суму процентів за користування кредитними коштами, зазначивши, що позивачем не надано доказів видачі кредитних коштів, умови договору є несправедливим, розмір процентів у декілька разів перевищує тіло кредиту, умова про встановлення комісії є нікчемною, а також, що позичальник звільняється від стягнення неустойки за прострочення виконання зобов`язання під час введення воєнного стану в Україні.

15.05.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій останній позовні вимоги просив задовольнити та зазначив, що наведені у відзиві аргументи відповідачки є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідачка, будучи належним чином повідомленою, на розгляд справи не прибула, причин неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає про таке.

Встановлено, що 25.07.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 25870-04/2024 (дані Договір, кредитний договір), який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W2914, що підтверджується розділом 8 «Реквізити та підписи сторін» вказаного договору та довідкою про ідентифікацію.

Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Стан Файненс Груп» надає клієнту кредит в розмірі 6700 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту: 25.07.2024. Дата погашення кредиту 21.11.2024 (п.1.2 розділу 1 Договору).

Відповідно до п.1.4. та пп.1.4.1. розділу 1 Договору за користування кредитом нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована. Денна процентна ставка становить 1,50 % та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2. цього Договору.

Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору (п.1.5 розділу 1 Договору).

Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п.1.6 Договору).

Відповідачкою вказаним електронним підписом також підписано додаток № 1 до Договору Графік платежів, яким їй доведено до відома реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту, строки та розмір платежів, необхідних для внесення для погашення кредиту та процентів за користування ним.

ОСОБА_1 до укладення договору про споживчий кредит ознайомилась та підписала паспорт споживчого кредиту, умови якого відповідають умовам укладеного договору.

Так, ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 6 700 грн шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку, що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3426_04 від 28.03.2025 та листом АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/5627БТ від 01.05.2025.

Відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконала, кредитні кошти не повернула, проценти за користування ними не сплатила.

Відповідно до наданого ТОВ «Стар Файненс Груп» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 25870-07/2024 від 25.07.2024 за ОСОБА_1 рахується заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6 700 грн, за простроченими відсотками 6030 грн, штрафами 12 730 грн; при визначенні розміру заборгованості враховано сплату відповідачкою відсотків за користування кредитом в розмірі 6030 грн.

23.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 23122024, за умовами якого Товариство за плату набувало прав грошових вимог до боржників ТОВ «Стар Файненс Груп» за кредитними договорами (портфель заборгованості), вказаних в реєстрі боржників, та оплатило їх, що підтверджується платіжною інструкцією № 9471 від 23.12.2024.

Відповідно до акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 23.12.2024 та витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 25870-07/2024 від 25.07.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у розмірі заборгованості 25 460 грн, яка складається з 6700 грн заборгованості за тілом кредиту, 6030 грн заборгованості за відсотками, 12730 грн заборгованості за пенею/штрафами.

Вирішуючи спір, суд виходить із такого.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За положеннями статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).

Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальниці шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів.

Як вбачається із матеріалів справи, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, ТОВ «Стар Файненс Груп» було перераховано на картковий рахунок відповідачки кошти в розмірі 6700 грн.

Відповідачка своїх зобов`язань за договором не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом в обумовлений договором строк.

Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за користування ними з боржниці.

Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6700 грн за вище вказаним кредитним договором.

Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами за укладеним з відповідачкою Договором суд виходить з такого.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування».

22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

При цьому, згідно з п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З матеріалів справи слідує, що відповідачка отримала кредитні кошти 25.07.2024.

На підставі викладеного, виходячи з розміру зобов`язання за основною сумою боргу, умов укладеного договору, враховуючи вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, суд вважає, що розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом за кредитним договором №25870-07/2024 від 25.07.2024 становить 8911 грн, що складається з: 2613 грн - відсотки за період з 25.07.2024 по 19.08.2024 (6700 грн тіло кредиту х 1,5 % х 26 днів), 6298 грн - відсотки за період з 20.08.2024 по 21.11.2024 (6700 грн тіло кредиту х 1,0 % х 94 днів); враховуючи сплату відповідачкою відсотків за користування кредитом в розмірі 6030 грн, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 2881 грн (8911 грн - 6030 грн).

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки неустойки, суд зазначає про таке.

Розділом 5 кредитного договору визначена, зокрема, відповідальність сторін.

Пункт 5.3. та підпункт 5.3.1. Договору передбачають, що у випадку прострочення клієнтом сплати процентів до термінів, встановлених в графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості з урахуванням обмежень встановлений чинним законодавством; у випадку прострочення клієнтом сплати тіла кредиту відповідно до терміну, встановленого в графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості з урахуванням обмежень встановлений чинним законодавством. У випадку, коли сума кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, неустойка не може перевищувати розміру подвійної суми кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Разом з тим, положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за неустойкою у розмірі 12730 грн за кредитним договором, оскільки така нарахована кредитодавцем у період дії в Україні воєнного стану.

Відтак, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 9581 грн.

Суд не бере до уваги посилання відповідачки, викладені в поданому нею відзиві, щодо ненадання позивачем доказів видачі кредитних коштів, оскільки такі спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, а саме, довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3426_04 від 28.03.2025 та листом АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/5627БТ від 01.05.2025, а зазначення про нікчемність умови щодо встановлення в договорі комісії є надуманим, оскільки умовами кредитного договору не передбачена сплата комісії та позивач в поданій позовній заяві не просить стягнути будь-яку комісію.

В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 37,63 %, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 911,55 грн.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 25870-07/2024 від 25.07.2024, яка складається з: 6700 грн заборгованість за тілом кредиту, 2881 грн заборгованість за відсотками, а всього 9 581 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят одну) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 911 грн 55 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ідентифікаційний код в , місцезнаходження: вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, поштовий індекс 79018;

Відповідачка ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: