КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 357/3793/24 Головуючий у 1 інстанції: Кошель Б. І.,
Провадження № 22-ц/824/4285/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфова Є.П., Писана Т.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вік Буд Трейд», про стягнення суми страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи

У березні 2024 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі ТДВ «СГ «Оберіг», позивач) звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вік Буд Трейд» (далі - ТОВ «Вік Буд Трейд»), про стягнення суми страхового відшкодування.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача грошові кошти в розмірі 31 681,27 грн, у тому числі: сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу 21 377,00 грн; інфляційні втрати в розмірі 842,09 грн; пеня в розмірі 8 819,43 грн; 3 % річних в розмірі 642,75 грн; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 300,00 грн та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 422,40 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що 19 липня 2021 року в місті Києві на вулиці Львівській сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача, та транспортного засобу марки Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 та статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУАП) та встановлено, що відповідач, будучи причетним до настання ДТП, самовільно залишив місце пригоди.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_1 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-201787771.

Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_3 з урахуванням зносу та без урахування ПДВ склала 26 650,37 грн.

У заяві на виплату страхового відшкодування від 29 липня 2021 року між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 21 377,00 грн (за вирахування франшизи в розмірі 1 500,00 грн).

На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 21 377,00 грн.

Враховуючи те, що відповідач винен у настанні ДТП, а також те, що він порушив обов`язки, передбачені Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який був чинним на момент ДТП, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «Оберіг» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі 21 377,00 грн.

06 грудня 2021 року позивач направив відповідачу вимогу про виплату грошових коштів, однак, станом на дату подання цієї позовної заяви відповідач не сплатив кошти позивачу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «Оберіг» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 21 377,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «Оберіг» витрати на правову допомогу у розмірі 4 891,00 грн та судовий збір у розмірі 1 623,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 09 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянта зазначив, що рішення увалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що йому не відомо та матеріалами справи не доведено, що всі пошкодження, які зафіксовані в межах страхової справи, стосуються саме ДТП, яка сталася 19 липня 2021 року, оскільки в протоколі від 20 липня 2021 року не зазначено, яких пошкоджень зазнав транспортний засіб, а тому невідомо чи ці пошкодження були заподіяні саме ним та узгоджені з потерпілим.

Постанова Святошинського районного суду м. Києва, яка набрала законної сили, теж не містить інформації про будь-які пошкодження транспортного засобу, а тому неможливо достеменно встановити чи саме такі пошкодження були, оскільки відповідачу було повідомлено про те, що він пошкодив лише дзеркало. Враховуючи те, що транспортний засіб був припаркований з порушенням Правил дорожнього руху на перехресті, не виключено, що інші пошкодження могли бути вчинені будь-яким транспортним засобом. Однак в судовому засіданні цих обставин суд не дослідив.

Апелянт неодноразово повідомляв, що перебував в трудових відносинах з ТОВ «Вік Буд Трейд» і керуючи наданим йому транспортним засобом марки Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Вік Буд Трейд», вчинив ДТП.

Враховуючи інформацію з маршрутних листів, апелянт керував транспортним засобом на законних підставах, а ТОВ «Вік Буд Трейд» щодо незаконного заволодіння транспортним засобом до правоохоронних органів з цього приводу не зверталося, тому відповідальність за шкоду має нести ТОВ «Вік Буд Трейд», а не він.

Заперечував щодо суми в розмірі 21 377,00 грн, оскільки в наданій до матеріалів справи калькуляції не вказано хто саме її сформував, а також не зрозуміло чому саме така вартість, адже ні в постанові суду від 03 серпня 2021 року у справі № 759/16908/21, ні в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 212032 не зазначено ступінь шкоди, та яка саме шкода була спричинена.

На огляд транспортного засобу відповідача ОСОБА_1 ТДВ «СГ «Оберіг» для узгодження страхової шкоди та характеру пошкоджень не запрошувала, а тому не відомо з чого випливає характер відновлювального ремонту, зазначеного в калькуляції та не відомо, чи проводився відповідний ремонт, адже кошти були виплачені не установі, а безпосередньо потерпілому, що підтверджується платіжною інструкцією від 02 серпня 2021 року № 650.

Вважає, що визначена позивачем вартість послуг адвоката є завищеною та підлягає зменшенню.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач відзив на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надав.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року у справі № 759/16908/21, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, статтею 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення: за статтею 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн; за статтею 122-4 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 грн. Згідно з статтею 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400,00 грн.

У постанові встановлено, що ОСОБА_1 19 липня 2021 року приблизно о 18.29 годин, в м. Київ, вул. Львівська, 11, керуючи автомобілем Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого самовільно залишив місце ДТП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункти 13.1, 2.10 (а) Правил дорожнього руху.

Постанова набрала законної сили 13 серпня 2021 року.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_1 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-201787771.

Страхові суми (ліміти відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду заподіяну майну - 130 000,00 грн; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 260 000,00 грн. Розмір франшизи - 1 500,00 грн.

26 липня 2021 року ТДВ «СГ «Оберіг» провело огляд та склало акт огляду транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Згідно з ремонтною калькуляцією від 29 липня 2024 року № 31880-Р, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_3 з урахуванням зносу та без урахування ПДВ склала 26 650,37 грн.

29 липня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з настанням страхового випадку 19 липня 2021 року за договором страхування від 06 листопада 2020 року ЕР-201787771.

У заяві зазначено, що між потерпілою особою ОСОБА_2 та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 21 377,00 грн (за вирахування франшизи в розмірі 1 500,00 грн).

Також погоджено, що здійснення страховиком виплати страхового відшкодування згідно з цією заявою в зазначеному в ній розмірі є повним виконанням страховиком своїх зобов`язань перед заявником щодо означеного страхового випадку; підтверджує, що страховий випадок вважається повністю врегульованим та заявник не матиме жодних претензій до страховика стосовно означеного страхового випадку; розмір (сума) страхового відшкодування страховиком та заявником взаємно погоджено; страховик і заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи.

02 серпня 2021 року ТДВ «СГ «Оберіг» виконало своє зобов`язання та сплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування згідно із страховим актом від 30 липня 2021 року № 32096/1 у розмірі 21 377,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 650.

З відповіді ТОВ «Вік Буд Трейд» від 29 вересня 2022 року № 290922 вбачається, що станом на 19 липня 2021 року ОСОБА_1 не виконував трудових обов`язків, оскільки не перебував у трудових відносинах з цією юридичною особою.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ТДВ «СГ «Оберіг» визнало подію страховим випадком та сплатило страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_2 в розмірі 21 377,00 грн, а відповідач, після вчинення ДТП, самовільно залишив місце пригоди, тому згідно з підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV позивач набуває права зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування 21 377,00 грн.

Позивач не довів наявності між сторонами договірних відносин в частині встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання, а обов`язок щодо несвоєчасної сплати страхового відшкодування законодавець покладає саме на страховика.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, 3 % річних, інфляційних втрат, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на статтю 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( частина 1 статті 2 ЦПК України ).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За нормами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на частину 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення містить і статті 27 Закону України «Про страхування».

Пунктом 22.1 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Абзацом 2 пункту 12.1 статті 12 Закону № 1961-IV встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виходячи зі змісту підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV та враховуючи те, що ТДВ «СГ «Оберіг» визнало подію страховим випадком та сплатило страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_2 в розмірі 21 377,00 грн, а відповідач, після вчинення ДТП, самовільно залишив місце пригоди, позивач набув права зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування 21 377,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 під час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Вік Буд Трейд» спростовуються як відповіддю ТОВ «Вік Буд Трейд» від 29 вересня 2022 року № 290922 з якої вбачається, що станом на 19 липня 2021 року ОСОБА_1 не виконував трудових обов`язків, оскільки не перебував у трудових відносинах з цією юридичною особою, так і протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 212031 від 20 липня 2021 року, де вказано, що ОСОБА_1 тимчасово безробітний.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо суми завданого збитку та розміру страхового відшкодування, оскільки вартість відновлювального ремонту підтверджується ремонтною калькуляцією, а відповідачем належними та допустимими доказами таку вартість не спростовано, що відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Інших належних та допустимих доказів щодо вартості матеріального збитку відповідачем не надано, клопотання про проведення експертизи ним не заявлялося.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, щоу позивача є право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана