Справа № 167/408/25
Номер провадження 2/167/274/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сіліча І. І.,

з участю секретаря судового засідання Матвійчук Л. О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Доросинівської сільської ради Луцького району Волиснької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Доросинівської сільської ради Луцького району Волиснької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно.

Стислий виклад позицій позивача та відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_3 . Після смерті останнього відкрилась спадщина на майно, зокрема право на земельну частку (пай), згідно Сертифіката серії ВЛ № 0073234, виданого 07 березня 1997 року Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі рішення Рожищенської районної державної адміністрації від 05 березня 1997 року № 65. Дана земельна частка пай належала його рідній сестрі ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. На випадок своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкодавцем ОСОБА_4 був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла своєму брату ОСОБА_3 . Спадщину після смерті сестри ОСОБА_3 прийняв, однак за життя не оформив своїх спадкових прав. Вказують, що є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька та прийняли спадщину.

Зазначають, що з метою оформлення права власності на спадкове майно після смерті батька вони звернулась до державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Ковальчук Т. Б.

Державним нотаріусом позивачам було видано свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. На майно, яке їхній батько ОСОБА_3 успадкував після смерті рідної сестри ОСОБА_4 постановою державного нотаріуса від 17 березня 2025 року позивачам було відмовлено у зв`язку з наявністю розбіжностей у прізвищах спадкодаця ОСОБА_4 та їхнього батька ОСОБА_3 , та відсутністю документів, які підтверджують факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті сестри та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин та встановлення факту прийняття спадщини.

Щодо встановлення факту родинних відносин позивачі зазначають, що відповідно до засвідчених копій погосподарських книг Береської сільської ради Торчинського району за 1949 рік та Береської сільської ради Затурцівського району за 1950-1952 роки, виданих Державним архівом Волинської області, головою сім`ї російською мовою записано ОСОБА_5 , дочкою ОСОБА_4 та сином ОСОБА_3 .

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 26 липня 2002 року прізвище, ім`я та по батькові батька позивачі записано ОСОБА_3 , уродженець с. Береськ Рожищенського району Волинської області.

Крім того, в довідці Луцького відділу №1 Державної міграційної служби України №0710-250/0710.2-24 від 21 квітня 2024 року прізвище, ім`я та по батькові їхнього батька записано ОСОБА_3 .

Зауважують, що різниця у написанні прізвища у свідоцтвах про смерть їхнього батька та тітки, а також у Сертифікаті на земельну частку (пай) серії ВЛ №0073234, є наслідком неграмотного перекладу, неретельного дослідження документів та внесення відомостей при оформленні документів, з боку осіб, які заповнювали та видавали дані документи.

Щодо встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті своєї сестри ОСОБА_4 позивачі зазначають, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті склала заповіт, згідно якого све належне їй майно заповіла брату. На момент смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв Цивільний кодекс України в редакції 1963 року. Згідно вимог статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, відповідно до положень даної статті ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті сестри, шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном (зберігав ориганал Сертифікату на земельну частку (пай) серії ВЛ №0073234).

Через розбіжність в написанні прізвища спадкодавця ОСОБА_3 та його сестри ОСОБА_4 , а також підтвердження факту прийняття спадщини, позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права.

На підставі викладеного, вказуючи, що батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 спадщину після смерті рідної сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте не оформив своїх спадкових прав та ураховуючи, що позивачі спадщину після смерті батька ОСОБА_3 у встановленому порядку прийняли просять суд:

- встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним братом ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- встановити, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв спадщину після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майно;

- визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), розміром 4,88 в умовних кадастрових гектарах, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0073234, виданого 07 березня 1997 року Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі рішення Рожищенської районної державної адміністрації від 05 березня 1997 року № 65, зареєстрованого 07 березня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6422, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилися. 16 травня 2025 року надали суду заяви в яких позовні вимоги підтримали та просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Відповідач Доросинівська сільська рада Луцького району Волинської області в підготовче засідання не з`явився, 07 травня 2025 року через систему «Електронний суд» надіслали заяву в якій просили розгляд справи проводити у їхній відсутності, проти заявлених вимог не заперечують.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання 30 травня 2025 року о 09 год 00 хв. Витребувано у державного нотаріуса Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Ковальчук Т. Б. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 410/2024 заведену після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання на підставі наявних у суду матеріалів.

З огляду на те, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 30 вересня 2001 року Береською сільською радою Рожищенського району Волинської області.

Згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0073234, виданого 07 березня 1997 року Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі рішення Рожищенської районної державної адміністрації від 05 березня 1997 року № 65 спадкодавцю ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай), розміром 4,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

25 січня 1995 року ОСОБА_4 на випадок смерті був складений заповіт згідно якого належний їй житловий будинок з усіма надвірними спорудами, який знаходиться в с. Береськ Луцького (раніше Рожищенського) району та все належне їй майно заповіла своєму брату ОСОБА_3 . Заповіт посвідчений ОСОБА_6 секретарем Береської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 1.

Спадкодавець ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 одна, що стверджується копією довідки №60 від 21 березня 2025 року Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області. Заповіт від імені ОСОБА_4 в Береській сільській раді посвідчувався. Спадкоємцем згідно заповіту є ОСОБА_3 , що стверджується також довідкою №456 від 22 березня 2024 року Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області.

Згідно Державного архіву Волинської області №149/01.23 від 10 квітня 2025 року, відомості про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за архівними книгами реєстрації актів громадянського стану не виявлено.

Разом з тим, відповідно до засвідчених копій погосподарських книг Береської сільської ради Торчинського району за 1949 рік та Береської сільської ради Затурцівського району за 1950-1952 роки, виданих Державним архівом Волинської області, значиться, що головою сім`ї російською мовою записано ОСОБА_5 , дочкою ОСОБА_4 та сином ОСОБА_3 .

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 26 липня 2002 року прізвище, ім`я та по батькові батька позивачі записано ОСОБА_3 , уродженець с. Береськ Рожищенського району Волинської області.

Крім того, в довідці Луцького відділу №1 Державної міграційної служби України №0710-250/0710.2-24 від 21 квітня 2024 року прізвище, ім`я та по батькові батька позивачів записано ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 29 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкодавець ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_3 та позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 як батьком та дітьми підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , копіями свідоцтв про одруження серії НОМЕР_6 , НОМЕР_7 .

З копії матеріалів спадкової справи №410/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 встановлено, що позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті батька ОСОБА_3 прийняла шляхом спільного проживання разом з спадкодацем на момент смерті. 04 жовтня 2024 року ОСОБА_1 заявою включила в коло спадкоємців свою рідну сестру і дочку ОСОБА_3 ОСОБА_2 . Остання подала в Першу Луцьку державну нотаріальну контору Волинської області заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). Пережилого подружжя та спадкоємців, згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) немає.

17 березня 2025 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Ковальчук Т. Б. позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 на спадкове майно, яке він успадкував після смерті рідної сестри ОСОБА_4 у зв`язку з наявністю розбіжностей у прізвищах тітки та їх батька, відсутністю підтвердженого факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_4 та запропоновано звернутися до суду.

Станом на 17 квітня 2025 року ринкова вартість земельної частки (пай) площею 4,88 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, Рожищенська територіальна громада становить 89316 грн.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачів права на спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з не підтвердженням факту родинних відносин та факту прийняття спадщини.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Щодо встановлення факту родинних відносин та встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Щодо визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК Українивизначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

У підпунктах 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно п. 23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Згідно з ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Також згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом на підставі наявних у справі доказів встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 народилися в с. Береськ Луцького (раніше Рожищенського) району Волинської області, їхнім батьком був ОСОБА_5 . Спадкодавцем ОСОБА_4 був посвідчений заповіт в користь брата ОСОБА_3 .

Таким чином, різниця у написанні прізвища спадкодавців, є наслідком неграмотного перекладу, неретельного дослідження документів та внесення відомостей при оформленні документів, з боку осіб, які заповнювали та видавали дані документи.

Таким чином, факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами, які відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають.

Судом також встановлено, що відповідно до положень статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року) ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті сестри ОСОБА_4 , шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном (зберігав ориганал Сертифікату на земельну частку (пай) серії ВЛ №0073234).

Отже, судом на підставі безпосередньо досліджених доказів встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 фактично успадкував після смерті ОСОБА_4 майно, однак не оформив своїх спадкових прав. Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 , у встановлений законом строк спадщину прийняли, однак нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з не підтвердженням факту родинних відносин та факту фактичного прийняття спадщини, спору щодо спадкового майна немає.

За наведених обставин, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Доросинівської сільської ради Луцького району Волиснької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно необхідно задовольнити повністю.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, згідно клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір необхідно залишити за позивачами.

Керуючись ст. 12, 13, 77, 81, 89, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Доросинівської сільської ради Луцького району Волиснької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на майно - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв спадщину після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майно.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), розміром 4,88 в умовних кадастрових гектарах, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0073234, виданого 07 березня 1997 року Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі рішення Рожищенської районної державної адміністрації від 05 березня 1997 року № 65, зареєстрованого 07 березня 1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6422, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сплачений судовий збір залишити за позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 30 травня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_8 .

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_9 .

Відповідач: Доросинівська сільська рада Луцького району Волинської області, місцезнаходження: с. Доросині, вул. Миру, 60 Луцький район Волинська область, .

Головуючий суддя І. І. Сіліч