Справа № 183/5658/24
№ 2/183/917/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Аніськової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спільному майні, суд,-

в с т а н о в и в :

03 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , у якому просить:

- припинити право спільної часткової власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., в цілому.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що на підставі договору дарування від 29.08.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Бака О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1969, їй належить частка домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що також стверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 29.08.2023 року .

Відчужувані частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок належали Дарувальникам на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Новомосковською районною державною нотаріальною конторою 05.04.2017 року, реєстрові номери 341,343, що стверджується п.2 вказаного Договору.

Власником ще однієї частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів дарувальників, був колишній чоловік сестри ОСОБА_3 , 1948 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , з яким вони в 2006 році розлучилися, та який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але спадщину після його смерті до цього часу ніхто так і не оформив, відумерлою спадщина, за позовом органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, також не визнавалась.

Проте згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 була єдиним власником вищезазначеного на підставі акту про денаціоналізацію, 1-146 від 23.12.1985 року, але ж свідоцтво про право на спадщину після її смерті було видано лише на частку домоволодіння з невідомих для позивача причин.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до ст. 1283 ЦК України.

Перед укладанням договору позивач зверталася до Перещепинської міської ради з запитом щодо визнання відумерлою на частину вищезазначеного домоволодіння, але їй повідомили, що таке рішення суду не приймалось і вони не звертались з подібним позовом до суду. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_3 , 1948 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , Новомосковською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 325/2016, але чому не видавалось свідоцтво про право на спадину на цілу частку спадкового майна позивачці не відомо.

Після отримання в дар частини житлового будинку, позивач стала приводити його в належний стан та має намір використовувати вказаний житловий будинок за його цільовим призначенням, провести поточний ремонт, зараз сплачує всі комунальні витрати за спірне нерухоме майно та намагається укласти всі договори з комунальними службами на свої ім`я, як нового власника. З 01.03.2024 року зареєструвалася у вказаному будинку разом з донькою.

Таким чином, враховуючи, що частка домоволодіння тривалий час ні за ким не зареєстрована, територіальна громада Перещепинської міської ради не зверталась до суду з позовом про визнання спадини відумерлою припинення права на частку у праві спільної часткової власності відповідача не завдасть йому істотної шкоди, що є вирішальним при вирішенні даного спору про припинення права на частку у спільному майні.

Відповідачем відзиву на позов не подано.

07 червня 2024 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання.

17 вересня 2024 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за клопотанням представника позивача зобов`язано Другу Новомосковську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області, надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

12 листопада 2024 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за клопотанням представника позивача зобов`язано Другу Новомосковську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області, надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрите, справу призначено до судового розгляду.

30 січня 2025 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, за клопотанням представника позивача, у справі повернута стадія підготовчого судового засідання.

30 січня 2025 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за клопотанням представника позивача зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лилу І.А., надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 18.

21 лютого 2025 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за клопотанням представника позивача залучено в якості співвідповідача у справі ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 25 березня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі закрите, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом.

Представником позивача - адвокатом Олійник О.А. подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача Перещепинської міської ради відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, рішення просив суд прийняти згідно чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подано причина неявки суду не відома.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 29.08.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Бака О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1969, позивачці належить частка домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що також стверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 29.08.2023 року (а.с.8-11).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 31 грудня 1977 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб 31 грудня 1977 року (а.с. 71), та згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 25 березня 2009 р., шлюб розірвано 25 березня 2009 р. (а.с. 71 зворот).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12 липня 2016 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Новомосковську Дніпропетровської області (а.с. 69).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 14 січня 2019 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Новомосковську Дніпропетровської області, актовий запис № 18 (а.с. 114, 119).

Згідно спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , на момент смерті він мав сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 22 жовтня 1974 року (а.с. 120), який звертався з заявою про прийняття спадщини батька до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лила І.А. (а.с. 115).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 була єдиним власником вищезазначеного на підставі акту про денаціоналізацію, 1-146 від 23.12.1985 року, однак свідоцтво про право на спадщину після її смерті, не дивлячись на те, що шлюб між подружжям був розірваний, було видано лише на частку домоволодіння (а.с.23).

Відчужувані частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок належали Дарувальникам на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Новомосковською районною державною нотаріальною конторою 05.04.2017 року співвласникам 1/4 частки ОСОБА_6 та 1/4 частки ОСОБА_7 , реєстрові номери 341,343, що стверджується п.2 вказаного Договору (а.с. 80-81).

Відповідно до замовленого позивачем технічного паспортуна домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 від 01.03.2024 року, має загальну площу 86,7 кв.м., житлова площа в розмірі 43,9 кв.м. не змінювалась, а загальна з 87,2 кв.м. змінилася на 86,7 кв.м. у зв`язку з спорудженням позивачем каміну в коридорі № 2 (а.с.34-41).

З 01.03.2024 року зареєструвалася у вказаному будинку разом з донькою (а.с.42-44) та згідно довідки Перещепинської міської ради від 15 березня 2024 року, за даною адресою зареєстровані лише тільки вони (а.с.45).

Позивачем надані квитанції про оплату комунальних послуг за весь будинок, без визначення частки (а.с.46-51).

Згідно звіту про незалежну оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та висновку про вартість об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що ринкова вартість об`єкта оцінки житлового будинку станом на 02 травня 2023 р. становить бе урахуванням ПДВ (20 %) : 228 740,00 гривень, в тому числі частки 114 370,00 гривень (а.с. 12-22).

З квитанції АТ КБ Приват Банку до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 21 січня 2025 року вбачається, що вартість 1/2 частини спірного домоволодіння в розмірі 114 370,00 грн., внесена на депозитний рахунок суду позивачем ОСОБА_1 (а.с. 98-99).

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.

Правовідносини, що регулюють припинення права на частку у спільному майні, визначені наступними нормами закону.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 321 ЦК України).

Згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити дотримання їх точності. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

За змістом статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, сформульованої у постанові від 02 липня 2014 року в справі №6-68цс14 визначальною обставиною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників є те, чи буде істотною шкода завдана внаслідок такого припинення.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суди повинні враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3).

Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).

Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) вказано, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном».

Перелічені вище докази беззаперечно доводять наявність всіх обставин для припинення права на частку житлового приміщення, визначені ст. 365 ЦК України, а саме частка є незначною і не може бути виділена в натурі, саме житлове приміщення є неподільним.

Припинення права на частку домоволодіння не завдасть жодної шкоди інтересам відповідача, який, в даному випадку, отримає грошову компенсацію за частку нерухомого майна.

Суду надано достатньо доказів про те, що частка відповідача у спірному нерухомому майні не може бути виділена в натурі, спільне використання житлової квартири з особою, яка не являється родичем позивача, є неможливим, внесена позивачем грошова компенсація за 1/2 частку вартості спільного нерухомого майна не завдасть істотної шкоди відповідачеві.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, позов про припинення права власності на частку спірного домоволодіння, з присудженням відповідної грошової компенсації та визнання права власності на зазначену частку квартири за позивачем, - підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,4,81,82,141,142,259,263-265,268ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спільному майні - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,7 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., в цілому.

Виплатити ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 114 370,00 гривень, внесені ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок Новомосковского міськрайонного суду Дніпропетровської області, в якості компенсації вартості 1/2 частки нерухомого майна, відповідно до квитанцій квитанції АТ КБ Приват Банку до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 21 січня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач Перещепинська міська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, , адреса місцезнаходження: 51220, Дніпропетровська область, Новомосковський район, м. Перещепино, вул. Шевченка, б.43.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя О.В. Сорока