Справа № 344/4168/24
Провадження №2/603/11/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Бішко І. М.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Говери Н. П., представник органу опіки та піклування - Стефанець Г. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Говера Н. П., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (далі - орган опіки та піклування Івано-Франківської міської ради), в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що за час спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилася дочка ОСОБА_3 . Як до припинення стосунків у 2015 році, так і після цього ОСОБА_2 не цікавився дитиною, жодної турботи чи піклування до неї не проявляв. Відповідач не брав участі у вихованні доньки та майже не проводив жодного часу разом із нею, не брав участі в її утримані та забезпечені її потреб. Після припинення стосунків у 2015 році ОСОБА_2 спілкувався з дочкою один раз на кілька місяців та лише інколи зустрічався з дитиною. Впродовж 2017-2019 років відповідач навідувався до дитини двічі. Приблизно в 2019 році ОСОБА_2 виїхав за кордон і з цього моменту спілкується з дочкою лише за допомогою засобів дистанційного зв`язку. Водночас більшість таких розмов ініціювалися самою ОСОБА_3 , а не відповідачем. Позивач вважає, що ОСОБА_2 остаточно втратив інтерес до дочки, фактично самоусунувся від участі у житті своєї доньки та тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний розвиток дитини, не дбає про здоров`я дочки, не сприяє отриманню нею освіти, не готує її до самостійного життя, не докладає зусиль для надання дитині доступу до культурних цінностей, не проводить з дитиною достатньо часу та не спілкується з нею у достатньому обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Вважає, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відповідатиме інтересам малолітньої ОСОБА_3 , оскільки самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків травмує дитину. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 06.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Окрім того, залучено до участі у справі орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, якого зобов`язано надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між сторонами.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 20.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду по суті. Також цією ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та виклик свідка, витребувано в Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину ОСОБА_2 державного кордону України, постановлено викликати в судове засідання та допитати як свідка ОСОБА_4 . З метою з`ясування думки малолітньої дочки сторін у судове засідання також викликано ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач додатково пояснила, що приблизно у 2012 році вона почала проживати спільно із відповідачем без реєстрації шлюбу. З моменту народження дочки ОСОБА_2 не цікавився донькою, майже не спілкувався з нею і декілька останніх років взагалі не бачився з дитиною, відповідач фактично відсутній в житті дочки. Не зважаючи на те, що ОСОБА_2 відомо про розгляд судом справи про позбавлення його батьківських прав, останній жодним чином не змінив свою поведінку.

Представник позивача - адвокат Говера Н. П. в судовому засіданні підтримала позов з викладених у ньому мотивів та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків впродовж останніх десяти років свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Оскільки відповідач своєю поведінкою травмує дочку, а тому задоволення позовних вимог відповідатиме інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подав. В матеріалах справи міститься лист, надісланий на офіційну електронну адресу суду від імені ОСОБА_2 про надання останнім згоди на позбавлення його батьківських прав, який суд не бере до уваги у зв`язку з огляду на те, що вказаний лист всупереч вимогам ч. 8 ст. 43 ЦПК України не скріплений електронним підписом відповідача.

Представник органу опіки та піклування Івано-Франківської міської ради - Стефанець Г. Я. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Також представник органу опіки та піклування пояснила, що відповідач спочатку категорично заперечував щодо позбавлення батьківських прав, проте згодом його позиція змінилася і він не проти позбавлення його батьківських прав.

Суд встановив такі обставини.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 13.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Монастириського районного управління юстиції у Тернопільській області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як видно зі змісту довідки № 01-19/125 від 16.11.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вересня 2016 року до травня 2019 року відвідувала заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 27 «Карпатська казка» Івано-Франківської міської ради. Зі слів вихователів дитини відомо, що за час перебування ОСОБА_3 у цьому навчальному закладі нею опікувалася мати та баба, батько був лише один раз (на святі).

Згідно з довідкою № 22104 від 27.10.2023 року, виданою Центром надання адміністративних послуг м. Івано-Франківська Департаменту адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради, позивач ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_3 з 21.07.2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказане також підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2023/008180402 та № 2023/008180361 від 10.10.2023 року.

Зі змісту відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги» Івано-Франківської міської ради (далі - КНП «ЦПМКДД») № 83/69 від 28.02.2024 року видно, що дочка сторін ОСОБА_3 перебуває під спостереженням в СП «Міська дитяча поліклініка» КНП «ЦПМКДД». Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, 05.01.2019 року ОСОБА_1 уклала з лікарем-педіатром ОСОБА_5 . Загальний стан дитини задовільний, дитина приходить на прийом до лікарів в супроводі матері. Батько дитини - ОСОБА_2 не супроводжував дитину на прийом до лікарів, з приводу здоров`я дитини з лікарями СП «Міська дитяча поліклініка» КНП «ЦПМКДД» не контактував.

Згідно з характеристикою, виданою директором ліцею № 15 Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_3 навчається у цьому ліцеї з першого класу. Мати дитини - ОСОБА_1 бере активну участь у житті класу, допомагає з організацією позакласних заходів та навчальних екскурсій, регулярно відвідує батьківські збори. Зі слів класного керівника початкової ланки, батько - ОСОБА_2 за чотири роки не виходив на зв`язок із класним керівником та вчителями, на батьківські збори не з`являвся, не цікавився навчальними досягненнями дочки.

Згідно з відповіддю Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19/28377-25-Вих. Від 07.04.2025 року відповідач ОСОБА_2 03.02.2021 року виїхав за межі території України (пункт пропуску Шегині). Інша інформація про перетин ОСОБА_2 державного кордону України в Державній прикордонній службі України відсутня.

Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 215 від 24.05.2025 року «Про розгляд питань органу опіки та піклування», орган опіки та піклування, виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за недоцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту вищевказаного висновку видно, що згідно з актом оцінки потреб сім`ї Недільських від 28.05.2024 року, складеного фахівцем міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, ОСОБА_1 проживає разом з дочкою ОСОБА_3 і співмешканцем ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . За результатом оцінювання потреб встановлено відсутність складних життєвих обставин. Також під час візиту в сім`ю з`ясовано, що батько дитини - ОСОБА_2 із сім`єю не проживає, з дитиною спілкується в телефонному режимі.

У телефонній розмові 23.05.2024 року за допомогою застосунку «Вайбер» ОСОБА_2 повідомив, що він заперечує щодо позбавлення батьківських прав, однак надалі не йшов на контакт з працівниками Служби у справах дітей. ОСОБА_2 був повідомлений про час та дату засідання комісії з питань захисту прав дитини повідомленням у застосунку «Вайбер», а також поштовим зв`язком. На повідомлення Служби у справах дітей щодо проведення засідання комісії та пропозиції висловити свою позицію у справі ОСОБА_2 відповів, що у нього немає часу. Згідно з актом телефонної розмови від 02.01.2025 року з батьком дитини - ОСОБА_2 під час розмови з останнім з`ясовано, що ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3 , а також, що у нього є інша сім`я. ОСОБА_2 зазначив, що не бажає брати участь у засіданні комісії з питань захисту прав дитини та просив розглядати це питання за його відсутності.

Питання про доцільність (недоцільність) позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 18.11.2024 року та 22.01.2025 року. На засіданні комісії 22.01.2025 року під час обговорення питання була присутня мати - ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні малолітня дочка сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомила суду, що проживає разом із матір`ю та вітчимом, які забезпечують її усім необхідним. Пригадує, що батько, ОСОБА_2 , лише одного разу придбав їй телефон, який незабаром зламався, а про прохання купити інший забув. ОСОБА_2 дуже рідко телефонує - приблизно один раз на пів року. Також траплялося, що останній забував привітати її з днем народження. Востаннє вона бачилася з батьком декілька років тому, коли їй було приблизно 9 років.

Свідок ОСОБА_4 , яка є бабою позивачки ОСОБА_1 , повідомила суду, що ОСОБА_2 проживав разом з ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_3 до виповнення останньою чотирирічного віку. У ті моменти, коли свідок приїжджала до них в гості, відповідача ніколи не було вдома. Свідку відомо, що ОСОБА_2 лише одного разу навідувався до дочки у школу. Зараз ОСОБА_7 проживає разом із матір`ю та її чоловіком, який дуже прихильно ставиться до дитини.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення учасників судового засідання, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 12 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Приписами ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який суд може застосувати у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері (висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 04.09.2019 року в справі № 211/559/16-ц).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові від 26.01.2022 року (справа № 203/3505/19) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що, за загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною (див. постанову Верховного Суду від 19.02.2025 року у справі № 147/277/24).

Частинами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів про позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконує та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться життям дочки, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує дитині необхідний медичний догляд, матеріально не допомагає. Малолітня ОСОБА_3 проживає і виховується в стійкому сімейному середовищі матері ОСОБА_1 , яка створила належні умови для фізичного і духовного розвитку дитини.

Водночас відповідач обрав такі життєві умови, за наявності яких його участь у вихованні дитини є мінімальною. Так, з матеріалів справи відомо, що 03.02.2021 року ОСОБА_2 виїхав за межі території України і спілкується з дочкою ОСОБА_3 лише телефоном приблизно двічі на рік. На переконання суду, таке періодичне спілкування за допомогою телекомунікаційних систем, за відсутності батька у процесі виховання, навчання, а також утримання дитини, не може свідчити про виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Батько, який свідомо змінив країну проживання, та який не бере жодної участі у виховані дитини, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що у цьому випадку і відбулось.

Поряд з цим в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що протягом розгляду цієї справи судом ставлення ОСОБА_2 до виконання своїх батьківських обов`язків змінилось. Знаючи про можливе позбавлення батьківських прав, відповідач також не виявив бажання взяти участь у розгляді цієї справи чи надати суду свої пояснення. Більш того, як видно зі змісту висновку органу опіки та піклування, відповідач під час розмови з працівником Служби у справа дітей не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, про що в судовому засіданні також зазначила представник третьої особи.

З огляду на наведене суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. На переконання суду, вказаний висновок є недостатньо обґрунтованим, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить інтересам дитини сторін. У своєму висновку орган опіки та піклування також не надав належну оцінку діям (бездіяльності) відповідача.

Таким чином суд висновує, що ОСОБА_2 не цікавиться життям дочки та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що є наслідком його винної поведінки і що слугує підставою для позбавлення його батьківських прав. Отже, у цій справі наявні виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Дослідивши та проаналізувавши наявні в справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів в їх сукупності, заслухавши в судовому засіданні думку малолітньої ОСОБА_3 , суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 141, 164 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно його малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, місцезнаходження: вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, .

Повне рішення суду складено 30.05.2025 року.

Головуючий суддя І. М. Галіян