ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 646/6041/23
Номер провадження 22-ц/818/1268/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2024 року в складі судді Сіренко Ю.Ю. по справі № 646/6041/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 20 грудня 2012 року. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписанням заяви між сторонами у відповідності до статті 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (стаття 1066 ЦК України) та кредитного договору (стаття 1054 ЦК України).

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість за кредитом, яка станом на 18 липня 2023 року складає 48 334,84 грн, з яких: 44 243,83 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4091,01 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 20 грудня 2012 року в розмірі 48 334,84 грн станом на 18 липня 2023 року, а також 2684,00 грн судового збору.

03 червня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Чехової О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у нього простроченої заборгованості. У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 підписав заяву № б/н від 20 грудня 2012 року. Проте в якості додатку до позовної заяви надана Анкета-Заява, датована 11 серпня 2021 року. Також до позовної заяви надано копію паспорта відповідача, яка містить інформацію, датовану 24 грудня 2013 року, що є доказом того, що паспорт відповідача не міг бут наданий ним 20 грудня 2012 року; копія паспорту датована також 11 серпня 2021 року. У матеріалах справи немає жодного документу, який було б датовано 20 грудня 2012 року, і який би містив підпис відповідача. З наданих банком виписки по рахунку та розрахунку заборгованості погано вбачаються цифри, деталі операції й інші дані, які повинні бути перевірені судом; ці документи неякісно оформлені. З виписки по рахунку вбачається наявність інформацій про різні картки у відповідача в Банку, жодна з яких не є кредитною й не містить зобов`язання по кредиту на суму 44 243,83 грн чи більше. Фактично виписка по рахунку свідчить, про те, що у відповідача існує банківський рахунок, однак не підтверджує отримання ним кредитних коштів. У зв`язку із тим, що кредитний договір № б/н від 20 грудня 2012 року фактично не укладався, позивач не має права вимагати від відповідача заборгованість за кредитом саме за цим договором й стягнення відсотків за користування кредитом.

12 червня 2024 року від представника банку надійшла відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказав, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Окрім цього, відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з якими засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. У даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. До суду надана копія анкети-заяви від 20 грудня 2012 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем інформація про себе заповнена особисто, а також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду на укладення договору шляхом отримання кредитної картки Універсальна. Також до матеріалів позовної заяви долучено витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2.5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. У подальшому відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав Паспорт споживчого кредиту від 10 лютого 2022 року, в якому вказані валюта кредитування, відсоткова ставка, винагороди, розмір платежу, відповідальність, права та обов`язки сторін договору тощо. До позовної заяви долучена актуальна копія паспорту відповідача. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача: баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 20 грудня 2012 року, а саме: за тілом кредиту у загальному розмірі 44 243,83 грн, та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2 469,28 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, тому з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість у розмірі тіла кредиту. Доказів того, що сторони узгодили процентну ставку, не надано, тому у задоволенні вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом відмовлено.

На вказане судове рішення 10 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Чехова О.О. до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що фактично суд першої інстанції розглянув справу у порядку спрощеного провадження без виклику осіб, незважаючи на бажання відповідача приймати активну участь у судовому процесі, його неодноразову явку до суду. Однак в самому рішенні зазначено, що суд розглядав справу у спрощеному проваджені з викликом осіб, які не з`явилися, що не відповідає дійсності. Позовна заява та додаткові матеріали були оформлені з порушеннями, подані у нечитабельному вигляді, без підписів та засвідчення копій документів. Наведене унеможливило ознайомлення з матеріалами справи до розгляду справи, посилання на дані, які позивач зазначив у позовних вимогах, підготовку вчасно відзиву. Суд проігнорував клопотання відповідача про витребування оригіналів документів, що унеможливило перевірку їхньої автентичності, а також призначення судових експертиз. Суд не надав належну оцінку суперечностям, які вбачаються із наданих позивачем документів, а саме: паспорт споживчого кредиту був оформлений у 2022 році, тоді як анкету-заяву датовано 2012 роком; копія паспорту відповідача містить записи, зроблені пізніше дати договору. У матеріалах справи відсутній кредитний договір, укладений у письмовій формі, а анкета-заява не містить істотних умов договору. Відповідач анкету-заявку в 2012 році не підписував, підпис на документі йому не належить. У справі містяться витяги з тарифів та умов обслуговування, які не підписані відповідачем, не доводять факт ознайомлення та згоди відповідача з умовами кредитування. Паспорт споживчого кредиту не є доказом укладення договору, цей документ має бути оформлений та наданий у письмовій формі до укладення договору. Позивач не довів, що кредитний договір був укладений відповідно до вимог чинного законодавства, а також не надав доказів, які б підтвердили правомірність нарахування процентів, штрафів та пені.

17 лютого 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від представниці АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. Відзив мотивовано тим, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач користувався кредитним рахунком та коштами, а також повертав кредитні кошти, що підтверджується випискою. Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці, та який у подальшому збільшено до 50 000,00 грн. Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, однак не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. Відповідачем не надано належних доказів не укладення кредитного договору, а також доказів, які б підтверджували факт виконання зобов`язань за договором. Всі твердження відповідача, зазначені в апеляційній скарзі, є надуманими, повністю спростовуються доказами по справі та не впливають на зміст ухваленого рішення. Відповідачем не надано належних доказів, необхідних для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 20 грудня 2012 року між банком та ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н, згідно якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, підтвердив той факт, що він ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які були надані йому у письмовому вигляді і згоден з ними (а.с. 32 том 1).

11 серпня 2021 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 33-34 том 1). В анкеті-заяві клієнта - фізичної особи про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що відповідач підписанням цього документу приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», розташованих у мережі інтернет за посиланням https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату укладання цього документу. Відповідач погоджується з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

10 лютого 2022 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій зазначено: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; сума/ліміт кредиту: розмір кредитного ліміту не перевищує 200 000,00 грн для карток «Універсальна», 200 000,00 грн для карток «Універсальна Gold»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту споживчі цілі; процентна ставка, відсотків річних 42,0 % для карток «Універсальна», 40,8 % для карток «Універсальна Gold»; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту: шляхом договірного списання з рахунку клієнта, в тому числі за рахунок кредитного ліміту в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн щомісячно; 10% від заборгованості; але не менше 100,00 грн щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання; штрафів немає; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 84,0 % для карток «Універсальна», 81,6 % для карток «Універсальна Gold» (а.с. 225-236 том 1).

У підписаній відповідачем в електронному вигляді 10 лютого 2022 року заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що він згідно зі статтею 634 ЦК України приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua /terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Крім того, 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту, який містить аналогічну інформацію, що зберігала чинність та була актуальною до 25 лютого 2022 року (а.с. 35-39 том 1).

Також банком надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», де вказано процентні ставки, який не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 40 том 1).

Згідно з довідкою позивача, за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 останньому були надані кредитні картки:

20 грудня 2012 року - картка типу «Універсальна» № НОМЕР_1 з терміном дії до серпня 2016 року;

20 грудня 2012 року картка типу «Універсальна з фото» № НОМЕР_2 з терміном дії до грудня 2016 року;

28 листопада 2016 року картка типу «Універсальна Gold» № НОМЕР_3 з терміном дії до травня 2020 року;

01 березня 2018 року картка типу «Універсальна Gold» № НОМЕР_4 з терміном дії до січня 2022 року;

10 лютого 2022 року картка типу «Універсальна Gold» № НОМЕР_5 з терміном дії до лютого 2026 року (а.с. 31 том 1).

При видачі картки 20 грудня 2012 року було встановлено кредитний ліміт 300,00 грн, який в подальшому неодноразово змінювався, зокрема, станом на 03 жовтня 2018 року складав 50 000,00 грн, станом на 10 лютого 2022 року складав 43 050,00 грн, станом на 26 грудня 2022 року складав 0,00 грн (а.с. 30 том 1).

З виписки за договором № б/н за період 20 грудня 2012 року по 19 липня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами як шляхом зняття готівки у банкоматах, так і здійснював розрахунки за покупки, перераховував кошти на інші карткові рахунки, а також здійснював поповнення кредитної картки (а.с. 77-147 том 1).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 станом на 18 липня 2023 року становить 48 334,84 грн, з яких: 44 243,83 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4091,01 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 9-29 том 1).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, неодноразово отримував кредитні картки, протягом тривалого періоду часу користувався ними та поповнював свій рахунок, що підтверджується випискою, наданою банком до суду першої інстанції.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не підписував анкету-заявку в 2012 році, не можуть бути взяті до уваги, адже будь-яких доказів того, що підпис на документі йому не належить, відповідач не надав, з клопотанням про призначення експертизи не звертався. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово звертався до банку, підписував анкети-заяви від 20 грудня 2012 року, від 11 серпня 2021 року, від 10 лютого 2022 року, отримував кредитні картки та активно користувався ними з грудня 2012 року по травень 2023 року, чим спростовуються його посилання на те, що кредитний договір не є укладеним. З цих підстав колегія суддів також відхиляє доводи відповідача щодо того, що копія його паспорту містить записи, зроблені пізніше дати договору.

Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що відповідає передбаченому ЦПК України порядку; доводів щодо неналежного повідомлення про розгляд справи як обов`язкову підставу для скасування рішення суду апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Доводи ОСОБА_1 щодо неналежної якості додатків до позовної заяви, не витребування судом оригіналів доказів, також не можуть бути взяті до уваги, адже відповідач мав можливість ознайомитись з матеріалами справи, ним подано відзив на позов, тобто підстав вважати його права порушеними не вбачається. Відповідно до частини 6 статті 95 ЦПК України витребування оригіналів доказів є правом суду. Клопотання про призначення експертизи, для проведення якої були б необхідні оригінали підписаних ним документів, відповідач не заявляв.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні вимог банку щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами не узгоджено розмір таких процентів, адже анкета-заява не містить розміру процентної ставки, Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи відповідачем не підписані, а підписання Паспорту споживчого кредиту не означає укладення договору.

Проте, частково задовольняючи позов, суд не дослідив, за рахунок чого формувалась заборгованість по тілу кредиту в розмірі 44 243,83 грн, виходячи із наданих позивачем розрахунків та виписки за договором, з огляду на те, що до тіла кредиту позивачем також включено заборгованість за відсотками.

Дійсно, як вбачається з наданих банком доказів, анкети-заяви від 20 грудня 2012 року та 11 серпня 2021 року містять лише підписи відповідача. Водночас, ці анкети-заяви не містять відповідних істотних умов кредитного договору. В них відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, неустойки та інших істотних умов.

При цьому, банком надано належні докази на підтвердження отримання відповідачем кредитного ліміту, який в подальшому збільшено до 50 000,00 грн зокрема, довідка про зміну кредитного ліміту, виписка.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ті Умови та Тарифи, що містяться у матеріалах справи, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки та комісії саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Наданий позивачем примірник умов належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правил надання банківських послуг, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення.

Надані позивачем Умови та правила з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

З наданого Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості.

Крім того, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 44 243,83 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались та стягувались проценти на заборгованість за кредитом.

ОСОБА_1 неодноразово вносив кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені ним кошти розподілялись банком на погашення процентів, які передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг, що відповідачем не підписані, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 надано кредитний ліміт у максимальному розмірі 50 000,00 грн, в свою чергу згідно виписки за договором № б/н за період з 20 грудня 2012 року по 19 липня 2023 року ним внесено в рахунок погашення заборгованості 1 627 209,29 грн, а знято з картки 1 675 544,13 грн.

При цьому, як вбачається з виписки, банком здійснювалось списання відсотків, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є.

Згідно вищевказаної виписки за період з 20 грудня 2012 року по 01 лютого 2022 року (до підписання анкети-заяви від 10 лютого 2022 року) банком списано у рахунок відсотків 52 459,51 грн, що перевищує розмір заявлених позовних вимог банку.

Тобто, ОСОБА_1 має переплату за даним кредитним договором в розмірі 4124,67 грн (1 675 544,13 грн 1 627 209,29 грн 52 459,51 грн).

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів доходить висновку, що тіло кредиту є повністю погашеним ОСОБА_1 , що в даному випадку є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог банку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні позову банком сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн (а.с. 76 том 1), який у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладається на позивача та відшкодуванню йому не підлягає.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1000,00 грн (а.с. 64). Іншу частину судового збору в розмірі 2220,80 грн відстрочено до ухвалення рішення у справі ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року про відкриття апеляційного провадження у справі (а.с. 74-75 том 2).

Частиною 2 статті 136 ЦПК України передбачено, що якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Оскільки вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволено, тому з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1000,00 грн на користь ОСОБА_1 та в розмірі 2220,80 грн на користь держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2220 (дві тисячі двісті двадцять) грн 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 червня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина