Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Петришина Н.А.,

представника позивача Савченко С.А.,

представника відповідача Васильєва А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород» про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Савченко Сергій Анатолійович, що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю її сина ОСОБА_2 від нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що стався 13.03.2024 року, у розмірі 15 000 000,00 гривень та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн..

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка народила сина ОСОБА_2 .

06.03.2024 року ОСОБА_2 (виконавець) уклав з ТОВ «Турбогаз Ужгород» в особі директора Буліча Юрія Васильовича (замовник) договір на виконання разової роботи № 233.

Згідно п. 1.1 цього договору виконавець брав на себе зобов`язання на свій ризик виконати разову роботу, а саме виконання слюсарних та ремонтних робіт обладнання ливарного цеху.

У приміщенні формувальної лінії «ОМЕГА» ливарного цеху відповідача, що знаходиться у м. Ужгород, вулиця Болгарська 3, Закарпатська область, знаходяться дві плавильні індукційні печі «EGES", формувальна лінія «ОМЕГА», рольтанги для витримки залитих металом форм.

13.03.2024 року з 7 годин до 7 годин 30 хвилин у приміщенні ливарного цеху відповідача було проведено заливку форми рідким металом.

Біля 9 години 13.03.2024 року заступник начальника цеху ОСОБА_3 дав завдання ОСОБА_2 закласти цеглою нижню частину електрошафи, щоб розплавлений метал, який може витікати з форми виробу «Броня конуса», не потрапляв в електрошафу та не пошкодив силові кабелі.

Біля 9 годин 30 хвилин при виконанні цегляної кладки в електрощиті вантаж (розплавлений метал), яким було навантажено форму «Броня конуса» втратив стійкість і зсунувся в сторону електрощита ОСОБА_2 .

В цей момент син позивачки отримав від рідкого металу тупу поєднану травму з розтрощенням грудної клітки, хребта, кісток тазу, нижніх кінцівок, вскриттям черевної порожнини та порожнини тазу, травматичний шок, що стало безпосередньою причиною його смерті. Згідно даних судово-токсилогічного дослідження крові, сечі, ОСОБА_2 був тверезим.

Вищевказана робота, яку перед смертю виконував ОСОБА_2 не була передбачена п. 1.1. договору на виконання разової роботи № 233 від 06.03.2024 року. Відтак, вважає, ОСОБА_2 був допущений до виконання даної роботи без укладання додаткового договору (цивільно-правового). Таким чином, ОСОБА_2 знаходився в трудових відносинах з відповідачем.

25 червня 2024 року заступником начальника Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці було затверджено акт форми Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.03.2024 року о 9 годині 30 хвилин в ТОВ`Турбогаз Ужгород» з потерпілим ОСОБА_2 .

Згідно вищевказаного акту Н-1/П від 25.06.2024 року основною причиною настання нещасного випадку стала технічна - недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки.

Згідно вищевказаного акту Н-1/П від 25.06.2024 року ливарний цех відповідача має небезпечний фактор, бо є небезпечним виробничим об`єктом, де для людей і довкілля існує небезпека. До нещасного випадку призвела експлуатація устаткування для чорної та кольорової металургії - вантаж, яким було навантажено форму «Броня конуса».

Згідно акту форми Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку комісія із спеціального розслідування нещасного випадку, який стався на ТОВ «Турбогаз Ужгород» з ОСОБА_2 , даний нещасний випадок визнано пов`язаним з виробництвом. А позивачку визнано потерпілою.

Син позивачки загинув на виробництві відповідача страшною смертю. Зазначив, що немає слів, щоб виразити всі муки, що він отримав в момент смерті. Померлий був єдиним, хто залишався на підконтрольній частині України разом з матір`ю. Померлому було 48 років. Позивачка ІНФОРМАЦІЯ_2 , має декілька хронічних захворювань, є внутрішньо переміщеною особою, її оселя і все її майно знаходяться на тимчасово окупованій території України. Позивачка залишилась без єдиної особи, що підтримувала її.

Моральну шкоду позивачка оцінює в 15 000 000 грн. Саме таку суму компенсує Україна за загибель особи, що була зайнята в захисті України.

А відтак вважає, що саме така сума моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості. У відповідача працює 168 працівників. Відповідач має оборот на рік більше мільярда гривень, тому саме вищевказана сума має бути стягнута з відповідача за цим позовом.

19.12.2024 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

15.01.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород» про стягнення моральної шкоди, завдану смертю її сина ОСОБА_2 від нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що стався 13.03.2024 року, на загальну суму 80 000,00 грн., в іншій частині заявленого позову відмовити.

В обґрунтування поданого відзиву зазначив, що 06 березня 2024 між ТОВ «Турбогаз Ужгород» (за Договором - Замовник), в особі директора Буліча Юрія Васильовича і ОСОБА_2 (за Договором - Виконавець) укладено договір на виконання разової роботи №233, яким передбачено, що Виконавець бере на себе зобов`язання на свій ризик виконати разову роботу, а саме: Виконання слюсарних та ремонтних робіт обладнання ливарного цеху.

Пунктом 1.5. Договору передбачено, що правовідносини, що виникають із цього договору, регулюються цивільним законодавством України і на них не поширюється дія трудового законодавства.

Загальна вартість робіт за цим договором становить 20 000,00 грн.

Замовник проводить оплату за виконання разової роботи, після підписання Акту виконаних робіт в межах об`єму виконаних виконавцем робіт.

13 березня 2024 близько о 09 год. 30 хв. при виконанні цегляної кладки в електрощиті, вантаж яким було навантажено форму «Броня конуса» втратив стійкість і зсунувся в сторону електрощита на ОСОБА_2 , який отримав травми несумісні з життям.

14 березня 2024 наказом Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №425/ЗХ утворено комісію з розслідування нещасного випадку на виробництві.

Членами комісії з розслідування даний нещасний випадок визнано пов`язаним з виробництвом.

25 червня 2024 членами комісії підписано Акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що сталося 13 березня 2024 року о 09 год. 30 хв форми Н-1/П (надалі - Акт розслідування).

Зазначили, що Актом розслідування встановлено, що ТОВ «Турбогаз Ужгород» отримано дозвіл на експлуатацію машин, механізмів та устаткування №108.21.21 від 24.09.2021 та на виконання робіт підвищеної небезпеки №107.21.21 від 24.09.2021.

У ТОВ «Турбогаз Ужгород» наявна Декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації обладнання підвищеної небезпеки, зареєстрована в журналі суб`єктів господарювання у територіальному органі Держпраці 09.03.2021 №096.

У ТОВ «Турбогаз Ужгород» наявна Декларація відповідності матеріально- технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації обладнання підвищеної небезпеки, зареєстрована в журналі суб`єктів господарювання у територіальному органі Держпраці 24.09.2021 №173.

13 березня 2024 біля 09 год. 00 хв. заступник начальника цеху ОСОБА_3 дав завдання слюсарю-ремонтнику ОСОБА_4 та виконавцю разової роботи ОСОБА_2 , заложити цеглою нижню частину електрошафи, щоб розплавлений метал, який може витікати з форми виробу «Броня конуса» не потрапляв в електрошафу та не пошкодив силові кабелі.

При виконанні цегляної кладки в електрощиті, біля 09 год. 30 хв. вантаж, яким було навантажено форму «Броня конуса», втратив стійкість і зсунувся в сторону електрощита на ОСОБА_2

ОСОБА_4 , який знаходився поруч, побачив що сталося, побіг до ОСОБА_3 і повідомив його про нещасний випадок. Про це ОСОБА_3 повідомив начальнику цеху Когулько Д.А .

Безпосередньо причиною смерті, згідно з листом Ужгородського районного відділення СМЕ №576 від 25.03.2024 стало: Тупа поєднана травма з розтрощенням грудної клітини, хребта, кісток тазу, нижніх кінцівок; вскриття черевної порожнини та порожнини тазу; травматичний шок. Згідно даних судово-токсилогічного дослідження крові, сечі від трупа громадянина ОСОБА_2 , етиловий спирт не виявлено.

Причину зсуву вантажу з форми для відливки виробу «Броня конуса» комісією не встановлено.

Разом з цим зазначають, що позивачем в позовній заяві не наведено із яких підстав він дійшов висновку про визначення моральних, фізичних страждань і втрат у розмірі 15 000 000,00 грн., не обґрунтував належним чином її розмір та не зазначив, якими доказами вона підтверджується.

Застосовуючи принципи розумності та справедливості, враховуючи всі обставини, з урахуванням душевних страждань потерпілої, які спричинені смертю сина, завдані цим їй значні та тривалі моральні страждання, вважають адекватну суму до стягнення моральної шкоди 80 000,00 гривень, оскільки така сума стягнення за своїм розміром буде справедливою та співрозмірною з компенсацією перенесених душевних та моральних страждань потерпілої.

27.02.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

26.03.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких останній зазначив, що 13 березня 2024 загиблий ОСОБА_2 працював за цивільно-правовим договором, відповідно до якого на нього не поширюється дія трудового законодавства. Роботи, які він виконував, не були пов`язані з джерелом підвищеної небезпеки. Причину зсуву вантажу та обставини нещасного випадку комісія так і не встановила.

Між сторонами був укладений цивільно-правовий договір № 233 від 06.03.2024 на виконання разової роботи. Договір мав чіткі положення щодо обсягу робіт, і позивачка не надала доказів того, що її син виконував інші роботи за розпорядженням відповідача або що існували трудові відносини, які виходять за межі цього договору.

Згідно з договором, відповідальність за виконання робіт лежить на стороні виконавця, а не замовника. Це підтверджує, що ТОВ "Турбогаз Ужгород" не несе пряму відповідальність за виконання робіт та пов`язані з цим ризики.

Станом на 13 березня 2024 єдиною уповноваженою особою ТОВ «Турбогаз Ужгород» являвся Буліч Юрій Васильович , який в свою чергу не доручав ОСОБА_2 виконання робіт з зведення цегляної кладки під електричним щитом, ні особисто, ні через працівників ТОВ «Турбогаз Ужгород».

Вважає, що у позовній заяві не доведено наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб ТОВ "Турбогаз Ужгород" та смертю ОСОБА_2 .

В акті Н-1/П йдеться про декілька організаційних і технічних факторів, однак їхній вплив на конкретну подію не доведено належним чином.

Актом розслідування було зафіксовано, що причини зсуву вантажу з форми для відливки виробу «Броня конуса», комісією не встановлено.

Основною причиною настання нещасного випадку визначено: технічна недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки.

Однак підйомно-вантажні роботи з формою «Броня конуса» ТОВ «Турбогаз Ужгород» здійснювалися у відповідності до вимог з інструкції з експлуатації вантажно-підйомних механізмів та інструкції з безпечного проведення підйомно вантажних робіт.

ТОВ «Турбогаз Ужгород» технологічні процеси розробляються у відповідності до вимог діючих державних стандартів та законодавства України в сфері технічного регулювання, в Акті розслідування не зазначається в чому саме полягає недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки.

Зауважив, що жодними нормативно-правовими актами/документами не передбачено перевірку стійкості вантажів які переміщуються вантажопідіймальними механізмами.

Вважає, що відповідач доклав усіх можливих зусиль для забезпечення безпеки на виробництві, про що свідчать наявність відповідних дозволів, декларацій відповідності матеріально-технічної бази та інших документів. Комісією не встановлено порушень зі сторони відповідача, які могли б призвести до зазначеного нещасного випадку.

Матеріалами перевірки не встановлено прямої вини посадових осіб ТОВ «Турбогаз Ужгород».

Враховуючи, що ОСОБА_2 виконував роботи як незалежний підрядник, він був відповідальним за організацію своєї діяльності, дотримання правил безпеки та оцінку ризиків під час виконання робіт.

Проте позивачка вимагає відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 000 гривень, аргументуючи це загибеллю сина. Водночас розмір моральної шкоди має визначатися з урахуванням принципу розумності та справедливості, як передбачено статтею 23 ЦК України. Наведений розмір є явно завищеним, оскільки не обґрунтовано належними доказами глибини душевних страждань, тривалості їхнього впливу на позивачку та обсягу моральних втрат.

Відповідач визнає факт завдання моральної шкоди Позивачеві, проте вважає заявлену суму у розмірі 15 000 000 грн. надмірною та необґрунтованою. Зважаючи на матеріальний стан позивачки, фактичні обставини справи та прецеденти судової практики, відповідач визнає моральну шкоду у розмірі 80 000 грн., що є, на його думку, розумною та справедливою компенсацією.

Також звернув увагу, що позивачка зазначає, що залишилася без підтримки єдиної особи, яка забезпечувала її потреби. Проте вважає, що такі твердження потребують підтвердження конкретними доказами, наприклад, довідками про матеріальне становище, інформацією про отримання соціальної допомоги тощо. Позивачка не надала жодного підтвердження своїх фінансових залежностей від загиблого сина.

Додатково зазначив, що позивачка також вимагає відшкодування судових витрат у розмірі 10 000 грн. на правову допомогу. Проте відсутні детальні розрахунки цих витрат, чи акти виконаних робіт, що робить вимогу недостатньо обґрунтованою.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив такі задовольнити. Зазначив, що загибель сина страшною смертю трагічно вплинула на позивачку, при цьому остання являється пенсіонеркою і загиблий завжди підтримував її матеріально, допомагав по господарству, наголосив, що позивачка і її син були внутрішньо переміщеними особами на Закарпатську область з окупованої території. Звернув увагу, що наразі держава Україна визначила компенсацію за смерть військовослужбовця під час виконання військового обов`язку в розмірі 15 000 000,00 грн., а відтак вважає, що такий розмір моральної шкоди за загибель сина є адекватним і співрозмірним, оскільки загальновідомим фактом є те, що ТОВ «Турбогаз Україна» виконував оборонні замовлення, а тому логічним є стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі, що встановлений державою за смерть військовослужбовця.

В судовому засіданні представник відповідача частково визнав позовні вимоги, зазначив, що позовна вимога про стягнення 15 000 000,00 грн. моральної шкоди є непропорційною та необґрунтованою, позивач не навела переконливих мотивів, із яких вона дійшла висновку про визначення моральних, фізичних страждань і втрат у заявленому розмірі. Також звернув увагу, що твердження позивачки про виключну фінансову залежність від сина не підтверджене жодним документом, відсутні довідки, банківські виписки чи інші докази, які б свідчили б про регулярну матеріальну підтримку з боку загиблого. Також заперечив щодо інформації представника позивача про те, що ТОВ «Турбогаз Ужгород» є військовим заводом і виконував військове замовлення. А відтак, просив частково задовольнити позов, визначивши справедливу суму компенсації моральної шкоди у розмірі 80 000,00 грн., відмовивши в іншій частині позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 06.03.2024 року між ТОВ «Турбогаз Ужгород» (Замовник), в особі директора Буліча Юрія Васильовича і ОСОБА_2 (Виконавець) укладено договір на виконання разової роботи №233, яким передбачено, що Виконавець бере на себе зобов`язання на свій ризик виконати разову роботу, а саме: Виконання слюсарних та ремонтних робіт обладнання ливарного цеху (п. 1.1. Договору).

Пунктом 1.5. Договору передбачено, що правовідносини, що виникають із цього договору, регулюються цивільним законодавством України і на них не поширюється дія трудового законодавства.

Загальна вартість робіт за цим договором становить 20 000,00 грн. (п. 3.1. Договору).

Замовник проводить оплату за виконання разової роботи, після підписання Акту виконаних робіт в межах об`єму виконаних виконавцем робіт (п. 3.2. Договору).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 404.

Відповідно до Акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що сталося 13 березня 2024 року о 09 год. 30 хв форми Н-1/П проведеного у ливарному цеху товариства з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород», що знаходиться за адресою вул. Болгарська, 3 м. Ужгород встановлено наступне.

13 березня 2024 біля 09 год. 00 хв. заступник начальника цеху Мемех Анатолій Георгійович дав завдання слюсарю-ремонтнику ОСОБА_4 та виконавцю разової роботи ОСОБА_2 , заложити цеглою нижню частину електрошафи, щоб розплавлений метал, який може витікати з форми виробу «Броня конуса» не потрапляв в електрошафу та не пошкодив силові кабелі.

При виконанні цегляної кладки в електрощиті, біля 09 год. 30 хв. вантаж, яким було навантажено форму «Броня конуса», втратив стійкість і зсунувся в сторону електрощита на ОСОБА_2

ОСОБА_4 , який знаходився поруч, побачив що сталося, побіг до ОСОБА_3 і повідомив його про нещасний випадок. Про це ОСОБА_3 повідомив начальнику цеху Когулько Д.А .

Безпосередньо причиною смерті, згідно з листом Ужгородського районного відділення СМЕ №576 від 25.03.2024 стало: Тупа поєднана травма з розтрощенням грудної клітини, хребта, кісток тазу, нижніх кінцівок; вскриття черевної порожнини та порожнини тазу; травматичний шок. Згідно даних судово-токсилогічного дослідження крові, сечі від трупа громадянина ОСОБА_2 , етиловий спирт не виявлено.

Причину зсуву вантажу з форми для відливки виробу «Броня конуса» комісією не встановлено.

Згідно вищевказаного акту Н-1/П від 25.06.2024 року основною причиною настання нещасного випадку стала технічна - недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки.

Згідно вищевказаного акту Н-1/П від 25.06.2024 року ливарний цех відповідача має небезпечний фактор, бо є небезпечним виробничим об`єктом, де для людей і довкілля існує небезпека. До нещасного випадку призвела експлуатація устаткування для чорної та кольорової металургії - вантаж, яким було навантажено форму «Броня конуса».

Згідно акту форми Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку комісія із спеціального розслідування нещасного випадку, який стався на ТОВ «Турбогаз Ужгород» з ОСОБА_2 , даний нещасний випадок визнано пов`язаним з виробництвом.

Суд зазначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (частини перша та пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Під час розгляду справи судом встановлено, що загибель сина позивачки настала під час підйомно-вантажних робіт з формою «Броня конуса» (виконання робіт з підвищеною небезпекою) працівниками відповідача джерела підвищеної небезпеки.

Під час експлуатації джерела підвищеної небезпеки працівниками відповідача допущено порушення вимог законодавства при проведенні робіт з підвищеною небезпекою, що в тому числі, виразилось у незадовільному функціонуванні системи управління охороною праці, чим порушено вимоги ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

З Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.03.2024 року о 09 год. 30 хв. на ТОВ «Турбогаз Ужгород», який затверджено 25.06.2024 встановлено, що посадовими особами ТОВ «Турбогаз Ужгород» допущено ряд організаційних порушень, що стали причиною нещасного випадку, а саме:

- незадовільне функціонування системи управління охороною праці, чим порушено вимоги статті 13 Закону України «Про охорону праці»;

- неякісне розроблення, недосконалість інструкцій з охорони праці або їх відсутність, чим порушено вимоги п. 3 розділу І «Положення про розробку інструкцій з охорони праці», затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 29.01.1998 р. № 9, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.04.1998 р. за № 226/2666;

- незабезпечення позначених знаками безпеки небезпечних зон у виробничих приміщеннях і на робочих місцях відповідно до вимог Технічного регламенту знаків безпеки і захисту Технічного регламенту знаків безпеки і захисту здоров`я працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2009 року № 1262, чим було порушено вимоги пункту 1,4 розділу ІV, глави І Правил охорони праці у ливарному виробництві (НПАОП 27.5-1.46- 14)», затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 03.11.2014 року № 779, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.11.2014 року за № 1476/26253.

Причини зсуву вантажу з форми для відливки виробу «Броня конусу», комісією не встановлено.

Суд звертає увагу, що Акт форми Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 13.03.2024 року о 09 год. 30 хв. на ТОВ «Турбогаз Ужгород», який затверджено 25.06.2024 ніким не оспорювався.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди у зв`язку з загибеллю ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

У відповідності до ч.1 ст. 68 ЦК України до кола близьких родичів належать батьки, діти, брати, сестри.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , батьками якого в свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , виданого 16.08.1975, записано: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_1 .

Так, врахувавши всі вищевикладені обставини справи суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Турбогаз Ужгород» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина внаслідок нещасного випадку на виробництві, підлягають частковому задоволенню.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наступного.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з втратою близької людини встановлено.

Смерть близької людини (сина) в будь-якому разі незалежно від причин настання смерті (травма на виробництві, смерть внаслідок кримінально протиправних дій чи смерть від природних причин тощо) є психотравмуючим впливом на матір, що призводить до моральних страждань та завдає шкоду.

Суд вважає беззаперечним, що внаслідок смертельної травми отриманої на виробництві сином позивачки, втрата близької особи, безумовно порушило життєві плани позивачки та призвело до додаткових зусиль з боку позивачки на організацію її життя, отже позивачка зазнала моральних страждань.

Виходячи з встановлених обставин справи, ураховуючи ступінь вини відповідача в настанні нещасного випадку, внаслідок якого загинув син позивачки, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивачки, які є довічними, враховуючи, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який має позивачка від загибелі сина, характер немайнових витрат, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн., оскільки цей розмір суд вважає таким, що відповідає глибині і ступеню моральних страждань позивачки та є достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Положенням ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру.

Позивачка подала позов про відшкодування моральної шкоди та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року.

З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2000,00 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 10 000 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви договір про надання юридичних послуг від 12.12.2024 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру №12/12/2024 на суму 10 000,00 грн. від 12.12.2024.

Отже враховуючи складність справи, участь представника позивача у судових засіданнях та кількість підготовлених ним процесуальних документів, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд -,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород» про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч гривень 00 копійок) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород» судовий збір у розмірі 2000 (дві тисячі гривень 00 копійок) гривень на користь держави.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Представник позивача: адвокат Савченко Сергій Анатолійович, що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.01.2011 №2242, видане Дніпропетровською обласною КДКА на підставі рішення №1 від 18.01.201 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1342663 від 15.12.2024;

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Турбогаз Ужгород», місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Болгарська, 3, .

Суддя І.О. Шепетко