Справа № 189/115/25
26.05.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області
Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чорної О.В.,
за участі секретаря судового засідання Тахтарової В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, до закінчення навчання, чи до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.
В обґрунтування поданого позову позивачка зазначила, що вони з відповідачем мають повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки за вих. №0429/01-05 від 10.12.2024 року ОСОБА_3 навчається на І курсі в Дніпровському індустріально-педагогічному фаховому коледжі за ОПС «Фаховий молодший бакалавр» по спеціальності «051 Економіка».
У зв?язку з тим, що син навчається на денній формі навчання, він не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та сплачувати за проживання на час навчання, харчування та за всі необхідні витрати під час навчання.
На даний час матеріальне становище позивачки є незадовільним, оскільки вона офіційно не працевлаштована, перебуває на обліку з питань безробіття, проте виплат з питання безробіття в центрі зайнятості та соціальної допомоги в УСЗН не отримує.
Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів у судовому порядку. Відповідач цілком здоровий, не має хронічних захворювань, не є особою з інвалідністю, офіційно працевлаштований та отримує належну заробітну плату.
Ухвалою суду від 09.01.2025 року відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні, з викликом сторін.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Додаткових клопотань, заяв та пропозицій не має.
Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавав.
Ухвалою суду від 26.05.2025 року суд постановив розглядати справу в заочному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.
Так, відповідно до п. п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1). чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5). чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6). як розподілити між сторонами судові витрати; 7). чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8). чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області (а.с.6 копія).
Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області №227/225/18 від 26.02.2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.11).

03.12.2019 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.12).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 навчається на І курсі в Дніпровському індустріально-педагогічному фаховому коледжі за ОПС «Фаховий молодший бакалавр» по спеціальності «051 Економіка», термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2026 року (а.с.9).

Згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 04.12.2024 року, ОСОБА_3 сплатив 1072,00 грн. за проживання у гуртожитку (а.с.10 копія).

Відповідно до вимог ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітній син чи донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198,199 Сімейного кодексу України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст.182,200 СК України).

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача до закінчення їхнім сином навчання є законними та обґрунтованими, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Однак, щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд дійшов наступного висновку.

Так, частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Законом встановлені прожиткові мінімуми для дітей віком до 6 років, від 6 років до 18 років та на працездатних осіб. Прожитковий мінімум на повнолітніх дочку, сина законом не передбачено, а відтак розрахувати розмір такої величини неможливо.

Отже, СК України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів тільки для дітей відповідного віку і не передбачено мінімального гарантованого розміру аліментів для інших соціальних і демографічних груп, які мають право на одержання аліментів.

Таким чином, поширення категорії «мінімальний гарантований розмір аліментів» на стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, дочку, є безпідставним.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є повнолітньою працездатною особою, яка продовжує навчання і має право на одержання аліментів до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трирічного віку, законодавством України, чинним на момент подання позовної заяви, не передбачено встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів, відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору, то відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1211,20 грн. на користь держави.

Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.7,10,12,81, 263-265 України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 08.01.2025 року до закінчення навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В.Чорна

26.05.2025