Справа № 716/647/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2025 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Шевчук Р.М.,

при секретарі Шпаковській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , до територіальної громади Старостинського округу №3 с.Добринівці Юрковецької об`єднаної територіальної громади в особі Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно за законом. Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого за місцем проживання останнього відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка у зв`язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно за померлим.

Зазначає, що іншими спадкоємцями є діти померлого: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які в свою чергу спадщину не приймали на неї не претендують.

Враховуючи викладені обставини в позовній заяві позивачка вважає, що оскільки вона є єдиною спадкоємицею щодо майна чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то за нею слід визнати право власності на зазначене нерухоме майно.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.04.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та витребувано спадкову справу.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.04.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач у встановлений судом строк своїм правом на відзив на позовну заяву, не скористався.

Представник позивачки в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутності. Не заперечує проти задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.10.2022 року, виданого Заставнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с.8).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини (ст..ст.1220,1221 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки за № 58 від 12.02.2025 року виданої виконавчим комітетом Юрковецької сільської ради Старостинського округу №3, на день смерті ОСОБА_3 разом з ним в одному будинку проживала ОСОБА_1 (а.с.10).

З копії свідоцтва про укладення шлюб серії НОМЕР_2 , вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище ( ОСОБА_6 ), 22 листопада 1980 року уклала шлюб з ОСОБА_3 (а.с. 11).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Крім того, згідно із положеннями ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихст.1259 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що діти спадкодавця, той з подружжя, що його пережив і батьки, відносяться до першої черги спадкоємців за законом.

Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З урахуванням положень ст.ст.1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. (ч.3 ст.1268 ЦК України).

25.04.2023 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Інші спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від прийняття спадщини належної їм частки спадкового майна після померлого батька ОСОБА_3 відмовились, що стверджено заявами які знаходяться в матеріалах спадкової справи за № 94/2023, яка була заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 є єдиною особою, що прийняла спадщину в порядку визначеному ч.1 ст.1269 ЦК України.

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 191/02-31 від 03.10.2024 року, виданої приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Бурдейною Г.П., вбачається, що позивачці було відмовлено нотаріусом в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що спадкоємцем не були подані необхідні для вчинення нотаріальних дій документи, що посвідчують право власності на житловий будинок за ОСОБА_3 , що суперечить п 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 з наступними змінами і доповненнями.

Зазначеним порядком передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку.

Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства,що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1958 році, що підтверджується довідкою характеристикою будівлі та споруди від 03.04.2023 року за №95 (а.с.17).

Крім того встановлено, що 17 серпня 2023 року на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-17).

З довідки за № 77 від 12.02.2025 року виданої Юрковецькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області вбачається, що згідно по господарської книги № 5 запис № 002271 сторінка 109, житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 (а.с. 12).

Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадянина на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, належав померлому ОСОБА_3 , відповідно до діючого на час його будівництва законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі №522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зроблено висновок, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи, що правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні, спадкоємець ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через органи нотаріату, суд вважає, що право позивачки підлягає судовому захисту шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.

Керуючись ст.4, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.15, 16, 1223, 1268, 1296 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 35,70 кв.м, в тому числі житловою площею 28,60 кв.м, ганок літ. «А-а», гараж літ.«Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», літня кухня літ.«Д», веранда літ. «Д-д», підвал літ. «Пд», №1 криниця, хвіртка-ворота №2, огорожа № 3, яма вигрібна № 4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Шевчук Р.М.