Провадження № 2/161/656/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2025 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Антіпової Т.А.
за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
ё В С Т А Н О В И В:
08.11.2024 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 9 690,00 доларів США, що на дату звернення становить 392 888,80 гривень та судові витрати по справі.
Вимоги мотивує тим, що 05 липня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 булоукладено нотаріально посвідчений договір позики. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, ОСОБА_1 , як позикодавець передав у власність позичальника ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 243 360,00 гривень, що на день укладення договору являлось еквівалентом 6 000 доларів США. ОСОБА_2 зобов`язалася в строк не пізніше 2-х місяців з моменту укладення договору, тобто до 05 вересня 2024 року повернути ОСОБА_1 суму грошових коштів в гривні, що буде еквівалентна 6 000 доларів США станом на день повернення позики.
Відповідач ОСОБА_2 в строк, визначений умовами договору обов`язок щодо повернення суми позики не виконала. Сума боргу становить 6 000 доларів США. Також відповідно до умов договору позики позивачем було нараховано штрафні санкції в розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення зобов`язання в сумі 3 660 доларів США та нараховано 3% річних в сумі 30 доларів США.
На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача борг в загальному розмірі 9 690,00 доларів США, що на дату звернення становить 392 888,80 гривень та судові витрати по справі.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2024 року позовну заяву було залишено без руху (а.с. 30).
21.11.2024 року позивачем виконано вимоги ухвали суду від 11.11.2024 року та усунене недоліки позовної заяви (а.с. 34-37).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2024 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 55).
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, 09.04.2025 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.95-101).
Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Однак, до суду тричі повернувся конверт із відміткою ДП «Укрпошта» про причини невручення - за закінченням терміну зберігання (а.с.74-75,84-85,90-91).
Окрім цього, відповідача повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с. 72, 79, 88, 93)
Відзив на позов відповідачем у визначений в ухвалі суду термін не надано.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 12 та частиною 1статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
Виходячи з положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Судом встановлено, та підтверджено оригіналом нотаріально посвідченого договору позики, який був досліджений в судовому засіданні, що 05 липня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 булоукладено та нотаріально посвідчено договір позики. Зазначений договір був укладений в місті Київ, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лапкевич Т.В. та зареєстрований за № 1569. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, ОСОБА_1 , як позикодавець передав у власність позичальника ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 243 360,00 гривень, що на день укладення договору являлось еквівалентом 6 000 доларів США. ОСОБА_2 зобов`язалася використати набуті грошові кошти для придбання доглядової косметики згідно додатку до договору позики та в строк не пізніше 2-х місяців з моменту укладення договору, тобто до 05 вересня 2024 року повернути ОСОБА_1 суму грошових коштів в гривні, що буде еквівалентна 6 000 доларів США станом на день повернення позики (а.с.5).
Відповідно до п. 10 договору позики від 05 липня 2024 року, в разі несвоєчасного повернення позики, ОСОБА_2 зобов`язана сплатити штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, або 1% від суми позики за кожен день прострочення зобов`язання за вибором позикодавця ОСОБА_1 .
На вимогу суду стороною позивача надано для огляду оригінал примірника договору позики від 05 липня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було досліджено під час судового розгляду справи.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору відповідач не виконала належним чином взяті на себе боргові зобов`язання.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на день звернення позивача до суду, у відповідача ОСОБА_2 утворилась заборгованість за договором позики від 05 липня 2024 року, в загальному розмірі 9 690,00 доларів США, що на дату звернення становить 392 888,80 гривень, з яких сума боргу - 6 000,00 доларів США, сума 3% річних 30,00 доларів США, штрафні санкції 3 660,00 доларів США (а.с.12).
При цьому, штрафні санкції, відповідно до п. 10 договору позики, нараховані за вибором позивача в розмірі 1% від суми позики за кожен день прострочення зобов`язання.
Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач до суду не подав.
За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1046 ЦК України, грошові кошти за договором позики не повернула.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 не виконує своїх зобов`язань за умовами договору позики від 05.07.2024 року, у зв`язку з чим у неї існує заборгованість в загальному розмірі 9 690,00 доларів США, що на дату звернення становить 392 888,80 гривень, з яких сума боргу - 6 000,00 доларів США, сума 3% річних 30,00 доларів США, штрафні санкції - 3 660,00 доларів США.
Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором позики, відповідачем по справі суду надано не було.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови договору позики, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому із відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики від 05.07.2024 року в загальному розмірі 9 690,00 доларів США, що на дату звернення становить 392 888,80 гривень, з яких сума боргу - 6 000,00 доларів США, сума 3% річних 30,00 доларів США, штрафні санкції 3 660,00 доларів США.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 3 928,89 гривень, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача.
Доказів на підтвердження понесення позивачем попередньо визначених в позовній заяві витрат на професійну правову допомогу адвоката не подавалося, внаслідок чого судом не вирішується питання про їх розподіл.
На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики-задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 9 690,00 доларів США, що на дату звернення становить 392 888,80 гривеньзаборгованості за договором позики від 05.07.2024 року, з яких сума боргу - 6 000,00 доларів США, сума 3% річних 30,00 доларів США, штрафні санкції 3 660,00 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )судові витрати по справі, а саме: 3 928,89 сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 21 травня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова