САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1441/25
Провадження №2/726/296/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., за участі секретаря судового засідання Колісник А.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якій посилається на те, що 23.02.2024 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від щлюбу у подружжя народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка зазначає, що подружні відносини та спільне проживання з відповідачем не склалося у зв`язку із частими сварками, непорозуміння, вчинення психологічного насилля та систематичного вживання чоловіком наркотичних речовин, через що позивачка разом із донькою була вимушена покинути місце свого проживання та переїхати до прихистку, як потерпіла від домашнього насильства. Однією сім`єю подружжя не проживає, спільний побут не веде. Причиною розпаду сім`ї на думку позивача, стало те, що у них із відповідачкою різні характери та погляди на життя, через що позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги. На даний час шлюб носить формальний харектер. За вказаниз обставин збереження шлюбу є недоцільним та таким, що суперечить інтересам позивача та інтересам дитини.

Враховуючи викладене просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між сторонами розірвати.

Позивач направила до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні, зазначив, що дамашнє насильство щодо своєї дружини не вчиняв, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 23.02.2024 року Відділом Центру надання адміністративних послуг Турійської селищної ради, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис № 4. (а.с.5)

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , встановлено, що від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.6)

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 разом із своїми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають на території Кризового центру для матері та дитини Місто Добра Благодійного фонду Місто Добра, за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із домашнім насиллям, що підтверджується довідкою № 23 від 10.04.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету, проживають окремо, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалась, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Статтею 110 СК України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускаєтеся.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного сімейного бюджету, проживають окремо, а тому їхню сім`ю слід вважати такою, що фактично розпалась, а шлюб між ними необхідно розірвати, оскільки подальше перебування в шлюбі може суперечити інтересам одного з сторін.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачка зазначила, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працює і відповідно не отримує ніякого доходу, на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, які разом із нею перебувають у кризовому центрі, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 16 Загальної декларації прав людини, ст.ст. 24, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 49, 141, 263-265, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований 23.02.2024 року, Відділом Центру надання адміністративних послуг Турійської селищної ради, актовий запис №4 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук