РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2025 року смт. Близнюки

Близнюківский районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Масло С.П.,

за участю секретаря судових засідань Чміль Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Близнюки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Близнюківської територіальної громади в особі Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Близнюківської територіальної громади в особі Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, в якій просить визначити йому додатковий строк, в три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, яка розташована на території Уплатнівського старостинського округу Близнюківської ТГ Лозівського району Харківської області, площею 5,7222 га, кадастровий № :01:001:0089.

В січні 2025 року, під час прибирання будинку де мешкав і був зареєстрований ОСОБА_2 , був виявлений заповіт, від 29.01.2016 року, зареєстрований в цей же день у Спадковому реєстрі, що підтверджується витягом № 42797598.

Згідно заповіту, земельну ділянку, яка розташована на території Уплатнівського старостинського округу Близнюківської ТГ Лозівського району Харківської області, площею 5,7222 га, кадастровий № :01:001:0089 ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1 .

Про існування цього заповіту йому стало відомо тільки в січні 2025 року, після чого я одразу звернувся до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

22.01.2025 приватний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовив у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в зв`язку з пропущенням строку передбаченого ст. 1270 ЦК України.

Також в постанові нотаріус зазначив, що позивач має право звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Крім того, в постанові нотаріуса від 22.01.2025 року зазначено, що після смерті ОСОБА_2 , заяв про прийняття або про відмову від спадщини від спадкоємців за законом - не надходило. Спадкова справа 04/2025 заведена нотаріусом 17.01.2025 року на підставі заяви ОСОБА_1 про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

У зв`язку з вищевказаним вважає, що ним строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин, в зв`язку з чим у нього є підстави просити суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник надав заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних матеріалів, на задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Зазначили, що Близнюківська селищна рада Лозівського району Харківської області не є належним відповідачем по справі, оскільки у померлого ОСОБА_2 є малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою та четвертою ст. 1273 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що малолітні діти померлого ОСОБА_2 від прийняття спадщини не відмовлялися, а отже є спадкоємцями, які прийняли спадщину фактично.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.03.2024.

03.05.2019 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на випадок його смерті заповів земельну ділянку площею 5,7222 га, яка розташована на території Уплатнівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, кадастровий номер :01:001:0089, що підтверджується Заповітом від 29.01.2016, який зареєстрований за №58512504 від 29.01.2016.

Земельна ділянка площею 5,7222 га, яка розташована на території Уплатнівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, кадастровий номер :01:001:0089 належала ОСОБА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №57084395 від 11.04.2016.

З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2025 №6-02-31 вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що звернувся до нотаріуса поза межами встановленого строку для прийняття спадщини з заявою про прийняття спадщини.

Померлий ОСОБА_2 був батьком малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 16.03.2015 та серії НОМЕР_3 від 02.03.2016.

Згідно ч. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця успадковують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у спадкуванні за законом (обов`язкова частка).

З матеріалів справи вбачається, що малолітні діти померлого ОСОБА_2 від прийняття спадщини не відмовлялися, а отже є спадкоємцями, які прийняли спадщину фактично.

Статтею 1272 ЦК України встановлено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_2 є спадкоємці, які прийняли спадщину, то територіальна громада в особі Близнюківської селищної ради не може бути належним відповідачем по справі, що розглядається.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно визначного у ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства: Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з вимогами ст.ст. 50, 51 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Як вбачається зі змісту зазначених статей, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів або до неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої палати Верховного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є застосованою у цій справі.

Тобто, визначення кола відповідачів, предмета та підстав спору є диспозитивним правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який відповідно до визначеного у ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства щодо справедливого та ефективного розгляду справи виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача, або не до усіх відповідачів є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач визначив відповідачем Близнюківську територіальну громаду в особі Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області.

Проте, позивачем не враховано, що спадкоємцями майна померлого є малолітні діти ОСОБА_2 .

А ні позивач, а ні його представник у цій справі клопотань про залучення до участі у справі належних відповідачів, не заявляв.

При цьому відсутність серед відповідачів інших спадкоємців, відповідно до принципів змагальності та диспозитивності, передбачених у ст.ст. 12, 13 ЦПК України перешкоджають суду за неповного складу учасників справи розглянути по суті доводи позовної заяви та ухвалити рішення суду по суті позовних вимог.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1220, 1241, 1268, 1272 ЦК України, суд -,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Близнюківської територіальної громади в особі Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення або в порядку ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасника справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення складено 22.05.2025.

Суддя С.П. Масло