Справа № 307/352/25
Провадження № 2/307/92/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бряник М.М.,

секретар судового засідання - Немеш Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів у порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів.

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що рішенням Тячівського районного суду ухваленим у цивільній справі № 307/3199/19 від 12 лютого 2020 року з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1500,00 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісяця до настання нею повноліття.

В подальшому рішенням Тячівського районного суду ухваленим 27 червня 2024 у цивільній справі №307/1659/24, змінено раніше присуджений до стягнення з відповідача розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 2000,00 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісяця до настання нею повноліття.

Позивачка вказує, що виконавчий лист щодо примусового виконання вказаного рішення перебуває на виконанні у Тячівському районному відділі державної виконавчої служби Південно -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано- Франківськ). Починаючи з вересня 2023 року по липень 2024 року ОСОБА_2 сплати аліментів не проводилась, у зв?язку із цим виникла заборгованість у сумі 10981,82 грн., що підтверджується розрахунком від державного виконавця Андрусь Н.І у ВП №62116604 від 30.01.2025 року. Також починаючи з серпня 2024 року по 30.01.2025 року борг в розмірі 12000,00 грн., що підтверджується розрахунком від державного виконавця Рекіта А.О згідно ВП №75985580 від 30.01.2025 року. Стверджує, що сума боргу становить 22981,82 грн.

Рішенням Тячівського районного суду №307/1658/24 від 27 червня 2024 року ухвалено з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнути пеню на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 8355 грн 00 коп. 09.09.2024 року. Згідно рішення суду старшим виконавцем Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано- Франківськ) - Рекіта А. відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №307/1658/24 від 26.08.2024 року виданого Тячівським районним судом. Також прийнято до виконання рішення Тячівського районного суду №307/1659/24 від 27 червня 2024 року, згідно якого ухвалено з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувати аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 2000,00 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісяця до настання нею повноліття.

Позивачка зазначає, що станом на 30.01.2025 року погашень заборгованості зі сторони відповідача не відбулось. Згідно складеного позивачем розрахунку неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2023 року (за вересень 2023 року сума не поступала) становить 24 766 грн. 00 коп.

У зв`язку з вище зазначеним, просить стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 24766 грн. 00 коп.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.02.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. 02.04.2025 року подала до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, будучи відповідно до положень п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленою про вручення поштових відправлень за штрих кодовими ідентифікаторами №№747, 119, 901, 003, 003, в судове засідання не з`явився та про причини неявки, суду не повідомив.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що надані позивачкою до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й припинення дії, яка порушує право.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи предмет спору згідно заявленого ОСОБА_1 до ОСОБА_4 позову, фактами та обставинами, які підлягали доведенню в справі є встановлення заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати присуджених до стягнення з нього аліментів, винної поведінки цієї особи щодо такої неспллати, а також розмір та період виникнення заборгованості, що зумовлює можливість обрахунку одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідні факти і обставини є предметом доказування (ст. 77 ч. 2 ЦПК України) в даній справі.

Як встановлено під час розгляду справи, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Вонігівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області підтверджено, що сторони по справі мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.31).

Згідно довідки № 20 від 30.01.2025 року виданої виконавчим комітетом Буштинської селищної ради та підписаною старостою с. Вонігово Ю.І.Стан вбачається, що спільна донька сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9).

Судом також встановлено, що згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 12 лютого 2020 року у цивільній справі №307/3199/19 підтверджено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано шлюб, укладений 19 січня 2018 року виконкомом Вонігівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №1 та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 11 жовтня 2019 року, і до її повноліття (а.с.25-27).

На виконнаня вказаного рішення Тячівського районного суду від 12.02.2020, Тячівським районним судом Закарпатської області 14.05.2020 видано виконавчий лист (а.с. 7-8).

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 27 червня 2024 року у цивільній справі №307/1659/24 збільшено розмір аліментів присуджених до стянення з відповідача згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 лютого 2020 року. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня набрання законної сили і до її повноліття. Рішення суду набрало законної сили 29 липня 2024 (а.с.17-20).

Постановою про відкриття виконавчого провадження №75985580 від 09.09.2024 року старшим державним виконавцем Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ректа А.О. відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення Тячівського районного суду ухваленого 27.06.2024 (а.с.6).

Таким чином, судом встановлено, що у період починаючи з 11 жовтня 2019 по 28 липня 2024 з відповідача стягувалися аліменти згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.02.2020 в розмірі 1500 грн. При цьому з 29 липня 2024 вказаний розмір аліментів, змінений згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 27.06.2024, на розмір 2000 грн. щомісячно.

Судом також встановлено, що позивачка вже зверталася до суду з позовом про стягнення у порядку ст. 196 СК України з відповідача неустойки.

Так, згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленого 27 червня 2024 року у справі №307/1658/24, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 8355 грн. (а.с.21-24).

Згідно мотивувальної частини вказаного рішення суду, було встановлено, розмір неустойки за прострочення сплати аліментів на дитину у період з 1 жовтня 2023 по 23 квітня 2024 року, який становив 8355 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження №75985580 від 09.09.2024 року старшим державним виконавцем Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ректа А.О. на підставі виконавчого листа №307/1658/24 від 26.08.2024 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вказаного розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 1.10.2023 по 23.04.2024 у розмірі 8 355 грн. 00 коп. (а.с.32).

Таким чином, судом встановлено, що частина заявленого позивачкою періоду нарахування та стягнення з відповідача у порядку ч.1 ст. 196 СК України неустойки, а саме з вересня 2023 року по 23 квітня 2024 включно, до задоволення не підлягає, оскільки задоволення вимог позивачки за вказаний період, призведе до безпідставного повторного (подвійного) нарахування неустойки, що не передбачено положеннями ч.1 ст. 196 СК України.

Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь пені за прострочення аліментів у період починаючи з 24 квітня 2024 року по 30 січня 2025, суд приходить до висновку про підставність задоволення цих вимог, виходячи з наступного.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №62116604 відкритому на виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області , ухваленого 12 лютого 2020 року про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн. вбачається, що вказаний розрахунок виконано станом на 30.01.2025 року. Згідно цього розрахунку охоплюється перід починаючи з серпня 2023 по липень 2024. При цьому з врахуванням 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з січня 2024 з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1598 грн. щомісячно (а.с.28).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №75985580 відкритому на виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області , ухваленого 27 червня 2024 року, яке набрало законної сили 29 липня 2024, про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. вбачається, що вказаний розрахунок також виконано станом на 30.01.2025 року. Згідно цього розрахунку охоплюється перід починаючи з серпня 2024 по січень 2025 (а.с.28)

З вказаних розрахунків також видно, що у підставний до задоволення та стягнення з відповідача пені зі сплати аліментів період, який слід обчислювати з 24 квітня 2024 року по 30 січня 2025, наявна заборгованість зі сплати аліментів. При цьому суд вважає, що сплата відповідачем аліментів у місяцях квітні та червні 2024 у розмірі 3285,30 грн. та 2918,86 грн. зараховуються в погашення попередньої заборгованості та не є підставою для того, щоб ці два місяці не враховувати в обчислення розміру пені, оскільки як вбачається з розрахунку, у червні 2024 року заборгованість відповідача зі спали аліментів зберігається та становить 9106,7 грн.

Відтак, враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України та правову позицію викладену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), починаючи з 24 квітня 2024 року по 28 липня 2024 розрахунок неустойки слід проводити виходячи з розміру щомісячних аліментів - 1598 грн., а з 29 липня 2024 року по 30 січня 2025 в розмірі - 2000 грн. щомісячно.

Провівши математичний розрахунок заборгованості розміру одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за цей період, судом встановлено, що розмір неустойки (пені) становить 5254,08 грн. за наступним розрахунком:

2024 рік

З 24 квітня по 30 квітня 7 днів х 1598 грн. х 1% = 111,86 грн.

Травень 31 день х 1598 грн. х 1% = 495,38 грн.

Червень 30 днів х 1598 грн. х 1% = 479,40 грн.

З 1 липня по 28 липня включно 28 днів х 1598 х 1% = 447,44 грн.

З 29 липня по 31 липня 3 дні х 2000 грн. Х 1% = 60 грн.

Серпень 31 день х 2000 грн. х 1% = 620 грн.

Вересень 30 день х 2000 грн. х 1% = 600 грн.

Жовтень 31 день х 2000 грн. х 1% = 620 грн.

Листопад 30 день х 2000 грн. Х 1% = 600 грн.

Грудень 31 день х 2000 грн. Х 1% = 620 грн.

2025 рік

Січень 2025 заявлений період згідно вимог позову 30 днів (день звернення до суду) тому 30 днів Х 2000 грн. Х 1% = 600 грн.

Підсумовуючи (111,86 +495,38+479,4+447,44+60+620+600+620+600+620+600 = 5254,08 грн.)

Таким чином суд приходить до висновку про помилковість математичного розрахунку пені за прострочення сплати аліментів згідно поданої позивачкою таблиці розрахунків за кожен місяць, за який допущено прострочення платежу у розмірі 24766 грн. (а.с. 29)

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

Згідно з положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, а також ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів, суду не наведено та доказів з даного приводу не надано.

Тому суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла саме з вини відповідача і він повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати, насамперед, інтересам малолітньої дитини сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589 цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300 цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої частиною першою 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

З урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду розмір пені, за період з 24 квітня 2024 року по 30 січня 2025 року складає 5254,08 грн., які підлягаю стягненню з відповідача на користь позивачки.

Частиною 1 ст. 196 СК України встановлено розмір стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами. Розмір задоволеної судом до стягнення з відповідача пені , не перевищує розмір наявної заборгованості відповідача зі сплати аліментів, що відповідає вимогам ч.1 ст. 196 СК України.

Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1211,20грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У постанові від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що у разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).

У передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

На підставі ст.ст.180, 194-196 СК України, ст.ст.256-258 ЦК України та керуючись ст.ст.76, 141, 247, 258, 259, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 24 квітня 2024 по 30 січня 2025 року у розмірі 5254,08 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят чотири гривні вісім копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одна тисяча двістіодинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 28 травня 2025.

Головуючий М.М. Бряник