Справа № 204/9814/24
Провадження № 2/204/532/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

01 травня 2025року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

прокурора Киричок О.В.

представник позивача Бабенко А.С.

представника відповідача АнищенкаА.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (адреса місця знаходження: вул. Феодосіївська, буд. 2, м. Дніпро, 49005), який діє в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (адреса місця знаходження: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ) про відшкодування шкоди, заподіяної державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, який діє в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь держави в особі військової частини матеріальну шкоду, заподіяну державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 93 008,70 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено,що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2024 відповідача визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст.70 КК України, та остаточно призначено ОСОБА_1 , покарання у вигляді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн. Вирок суду набрав законної сили 02.05.2024. В описовій частині вироку суду від 01.04.2024 встановлено, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією на посаді стрільця 2-го відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької взводу 1-ї стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, повідомляв фельдшеру 1 стрілецького батальйонувійськової частини НОМЕР_1 НГУ завідомо неправдиві відомості щодо поважності причин відсутності на військовій службі, на підтвердження чого, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у не встановленому в ході досудового розслідуванні місці, за допомогою меседжера Telegram направляв останній 09.11.2023 о 13 год. 24 хв., 30.11.2023 об 11 год. 51 хв., 15.12.2023 о 10 год. 07 хв., 22.12.2023 о 09 год. 01 хв. фотокопії офіційних завідомо підроблених документів, що містять інформацію, яка не відповідає дійсності про проходження ОСОБА_1 стаціонарного лікування в КП «ДОСРЦ Солоний лиман» ДОР» упродовж періоду з 29.08.2023 до 10.01.2024 у зв`язку із погіршенням стану здоров`я -виписок з медичної карти стаціонарного хворого № 499, при цьому проводячи вільний час, що з`явився у зв`язку з цим, на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Крім цього, встановлено, що солдат ОСОБА_1 , діючи умисно, реалізуючи свій протиправний умисел направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливу мету, з метою наживи, перебуваючи у не встановленому в ході досудового розслідуванні місці, за допомогою меседжера Telegram направляв фельдшеру 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ 09.11.2023 о 13 год. 24 хв., 30.11.2023 о 11 год. 51 хв., 15.12.2023 року о 10 год. 07 хв., 22.12.2023 о 09 год. 01 хв. фотокопії офіційних завідомо підроблених документів, що містять інформацію, яка не відповідає дійсності про проходження ОСОБА_1 стаціонарного лікування в КП «ДОСРЦ Солоний лиман» ДОР» упродовж періоду з 29.08.2023 до 10.01.2024, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я - виписок з медичної карти стаціонарного хворого № 499, чим ввів в оману командування військової частини НОМЕР_1 НГУ.У зв`язку із цим, командуванням військової частини у продовж періоду з 29.08.2023 по 03.01.2024 солдату ОСОБА_1 було нараховано та виплачено грошове забезпечення військовослужбовця на загальну суму 93 008,70 грн., які останній отримав та розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 НГУ на вказану суду. На підставі чого, позивач вважає, що з ОСОБА_1 , на користь держави підлягає стягнення нараховане та виплачене грошове забезпечення військовослужбовця на загальну суму 93 008,70 коп. У зв`язку з чим, звернувся до суду із відповідними позовними вимогами.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2024 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 42).

В судовому засіданні представник військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України Бабенко А.С. підтримала позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної державі внаслідок вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, надала пояснення аналогічні викладеним у позові та просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, представник який діє в його інтересах адвокат Анищенко А.О. в судовому засіданні не заперечував з приводу стягнення з відповідача нарахованого та виплаченого грошового забезпечення на загальну суду у розмірі 93 008,70 грн.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за

захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2024 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч.1 ст.70 КК України, та остаточно призначено ОСОБА_1 , покарання у вигляді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн. Вирок суду набрав законної сили 02.05.2024(а.с.17-18).

За встановлених вироком суду обставин, командуванням військової частини у продовж періоду з 29.08.2023 по 03.01.2024 солдату ОСОБА_1 було нараховано та виплачено грошове забезпечення військовослужбовця на загальну суму 93 008,70 грн., які останній отримав та розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 НГУ на вказану суду.

Згідно листів командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 2/21/12-1015 від 18.05.2024 та №2/21/12-618 від 29.05.202 вбачається, що вищезазначені збитки, які були завдані державі ОСОБА_1 залишаються невідшкодованими.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У справі прокурор, звертаючись до суду з позовом відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої статті 56 ЦПК України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив органи, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Як зазначив прокурор, спірні правовідносини пов`язані зі сферою раціонального використання бюджетних (державних) коштів, інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними гарантій.

Відповідно до пункту 11 ст. 5 Закону України «Про Національну гвардію України`Головний орган військового управління Національної гвардії України, органивійськового управління оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардіїУкраїни, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, навчальнівійськові частини (центри), бази, заклади охорони здоров`я та установи Національноїгвардії України є юридичними особами, мають печатку із зображенням ДержавногоГерба України та своїм найменуванням, інші печатки та штампи, рахунки в органах,що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та відповіднихбанківських установах.

Згідно з п.1 розділу 1 Положення про військову частину НОМЕР_1 Національної гвардіїУкраїни, яке затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ № 523 від12.07.2021 є юридичною особою, має печатку із зображенням малого Державного Герба України, найменуванням, рахунки в органах, Державноїказначейської служби України та банківських установах.

Відповідно до розділу 2 зазначеного Положення військова частина НОМЕР_1 має право здійснювати господарську діяльність відповідно до законодавства України; укладати цивільно-правові та господарські договори; військова частина є бюджетною неприбутковою установою, веде бухгалтерський облік, подає фінансову, бюджетну,статистичну, податкову та іншу звітність; представляє інтереси військової частини у відносинах з органами державної влади, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності.

Відповідно до розділу 6 Положення командир в/ч НОМЕР_1 НГУ забезпечує цільове,раціональне та ефективне використання бюджетних коштів, що передбачені у на утримання військової частини.

Відповідно до розділу 6 Положення самопредставництво військової частини в судових процесах здійснює командир військової частини або юридична служба (підрозділ)військової частини.

З огляду на викладене, Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону, у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», 22.05.2024 за№5-4-3911ВИХ-24 та 17.09.2024 № 5-4-6828ВИХ-24 направлено до в/ч НОМЕР_1 НГУ запити про надання інформації про те, чи вживалися військовою частиною претензійно-правові заходи щодо стягнення з ОСОБА_1 збитків,спричинених в/ НОМЕР_3 НГУ, у тому ж числі й звернення до уповноваженої особи, якій належить звертатися з позовами та діяти в суді в інтересах військової частини.

У листах від 29.05.2024 № 2/21/12-618 від 18.09.2024 № 2/21/12-1015 військова частина в/ч НОМЕР_1 НГУ повідомила, що нею претензійно-позовні заходи щодо стягнення з ОСОБА_1 збитків, нанесених державі, не вживались.

Звернення заступника керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону до суду з позовом, у даному випадку, є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, враховуючи, що уповноважений орган самостійно не звернувся до суду з позовною заявою, оскільки лише орган прокуратури є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість в даному випадку.

Згідно ст. 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд прийшов до висновку, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження завдання позивачу майнової шкоди неправомірними діями ОСОБА_1 , доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача. В свою чергу відповідач не спростовував доводів позивача, викладених у позовній заяві, а навпаки визнав позовні вимоги. Судом встановлено, що відповідач є особою, яка вчинила кримінальне правопорушення, а тому зобов`язаний відшкодувати шкоду від цього кримінального правопорушення. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 81,141,263-268, 280-283,352,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, який діє в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду, заподіяну державі внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 93 008 (дев`яносто три тисячі вісім) гривень 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач керівник Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону (адреса місця знаходження: вул. Феодосіївська, буд. 2, м. Дніпро, 49005), який діє в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (адреса місця знаходження: АДРЕСА_1 );

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 . 24), (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Суддя: С.В.Чудопалова