Справа №173/1027/24
Провадження №2/173/93/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В

за участю: позивача - ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в залі суду, в місті Верхньодніпровську цивільну справу, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

28.03.2024 року до суду звернулася позивач, ОСОБА_1 , з позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

29.03.2024 року отримані відомості із Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

29.03.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 18.06.2024 року.

22.04.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

14.05.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

18.06.2024 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений на 25.09.2024 року за клопотанням сторін.

25.09.2024 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні зупинений в зв`язку з призначенням судової молекулярно-генетичної експертизи.

30.12.2024 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи в зв`язку з неявкою громадянина ОСОБА_2 на експертизу у призначену дату і час.

06.01.2025 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області поновлене провадження у справі. Справа призначена до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 12.03.2025 року.

12.03.2025 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 07.05.2025 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

07.05.2025 року в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частину рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внести зміни до актового запису про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) , виключивши відомості про батька дитини « ОСОБА_2 » та вказавши батьком дитини « ОСОБА_2 », змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Стягнути зі відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступне.

Вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_6 . 17.08.2021 року шлюб між ними був розірваний.

Згодом вона народила дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_2 , але в зв`язку з тим? що на момент народження дитини ще не сплинуло десяти місяців після припинення шлюбу ОСОБА_6 був записаний батьком дитини.

ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про оспорення батьківства та виключення відомостей про нього як про батька з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2024 року відомості про батька дитини - ОСОБА_6 були виключені із актового запису про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Вона тривалий час мала близькі стосунки , зустрічалась із ОСОБА_2 , та певний час проживали разом, вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила сина, ОСОБА_3 . Відповідач є батьком дитини, проте відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства.

На сьогоднішній день запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК країни зі слів матері.

Відповідач не цікавиться дитиною, не надає матеріальну допомогу, не приймає і не хоче приймати участі у житті дитини. Відповідач є молодою та здоровою людиною та відповідно має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Домовитися з відповідачем про визначення походження дитини саме від нього та реєстрації його батьком сина не вдалося, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала за підставами, викладеними в позовній заяві. Також пояснила, що вона познайомилась з відповідачем в 2018 році. У них були тісні відносини, вони зустрічались з відповідачем. Відповідач запрошував її на побачення, дарував букети квітів. Вони разом жили у квартирі її тітки, разом вони відпочивали, відповідач їй часто телефонував. Потім відповідач був призваний на службу в ЗСУ. Через деякий час в неї народилась дитина. Так як в той час у неї захворіла мама і померла сестра, з пологового будинку її забрала мати відповідача до себе додому та деякий час вона проживала в сім`ї відповідача. Мати відповідача раділа онукові та всіляко допомагала їй. Згодом її мати одужала та вона перейшла жити до своєї матері. В подальшому поведінка відповідача до неї змінилась, спочатку він став менше спілкуватись із нею. А потім взагалі перестав спілкуватись, почав говорити, що він не є батьком дитини. Відношення сім`ї відповідача до неї також змінилось без будь-яких на те причин. Вона як до зустрічі із відповідачем так і після народження дитини проживала та проживає з мамою і з будь-якими іншими чоловіками не зустрічалась та не зустрічається, а виховує дитину самостійно. У справі призначалась експертиза для визначення батьківства відповідача, але останній на неї не з`явився, мотивуючи це тим, що не мав змоги. Проте це не відповідає дійсності, так як відповідач приїздив у відпустку і міг з`явитись до експертної у станови для відібрання зразків.

Відповідач, ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно поданого відзиву на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечував. Свої заперечення обґрунтовував тим, що в період з вересня 2020 року по грудень 2020 року він таємно спілкувався. Зустрічався та мав близькі стосунки з позивачкою, яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 , та спільно з останнім проживала. Потім в 2020 році він припинив спілкування з позивачкою. В квітні 2021 року він був призваний на строкову службу. Він не може бути батьком народженої позивачкою дитини, адже з дати їхнього останнього спілкування з позивачкою та до дати народження дитини пройшло більше 11 місяців. Крім того позивачка зустрічалася та мала відносини і з іншими чоловіками. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2024 року за позовом ОСОБА_6 , були виключені відомості про батька ОСОБА_6 , із актового запису про народження дитини позивачки. Проте ухвалюючи рішення суд не дослідив всіх обставин справи, а саме той факт, чи знав ОСОБА_6 , що не є батьком біологічним дитини, народженої позивачкою. Так як з цього приводу не має права оспорювати своє батьківство. На підставі чого у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного тану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, подавши заяви про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вислухавши учасників розгляду справи, свідків, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

За доводами позивача судом встановлено, що вона тривалий час мала близькі стосунки, зустрічалась із ОСОБА_2 , та певний час проживала разом, вела спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила сина, ОСОБА_3 . Факт народження дитини підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Також судом встановлено, що позивачка перебувала у шлюбі із ОСОБА_6 . 17.08.2021 року шлюб між ними був розірваний.

Як вбачається з наданих суду доказів, шлюб між ОСОБА_1 , і ОСОБА_6 , розірваний 17 серпня 2021 року, а дитина ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України -Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Таким чином ОСОБА_6 , був записаний батьком дитини, так як після розірвання шлюбі і до народження дитини не пройшло 10 місяців.

В 2022 році ОСОБА_6 ,. звернувся із позовом до суду до ОСОБА_1 , про виключення відомостей про нього як про батька дитини із актового запису про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року позовні вимоги були задоволені та виключені відомості про ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із актового запису № 209 від 30 листопада 2021 року, складеного Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам?янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про народження дитини - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією рішення суду.

Відповідно до ч 4. ст. 82 СК України - Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому з дослідженого вищевказаного рішення суду встановлено, що факт відсутності кровного споріднення між ОСОБА_6 , та дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується висновком експерта №896-МГ, згідно якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Таким чином факт відсутності кровного споріднення ОСОБА_6 , та дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується не лише рішенням суду, а й висновком судової генетичної експертизи. Тому доводи відповідача про те, що при розгляді цієї справи не досліджені всі обставин справи, суд вважає безпідставним. Крім того відповідач подавав апеляційну скаргу на дане рішення суду, що підтверджується копією апеляційної скарги та копією ухвали Дніпровського апеляційного суду від 17.09.2024 року, якою закрите провадження за апеляційною скаргою відповідача за тими підставами, що останнім не наведе, яким чином рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року впливає на права, свободи та інтереси ОСОБА_2 .

На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року були внесені зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відомості про батька дитини « ОСОБА_2 » внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України (зі слів матері).

Таким чином відомості про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи внесені до Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народжень на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України - Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ,2,3, 4 ст. 128 СК України - За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

З пояснень свідка ОСОБА_7 , в судовому засіданні встановлено, що, що вона є матір`ю позивачки. Її донька, ОСОБА_1 , та відповідач ОСОБА_2 , починаючи з 2018 року почали зустрічатись і зустрічались по 2021 рік, деякі зустрічі ще відбувались в 2022 році. З попереднім чоловіком її донька до початку зустрічей з ОСОБА_2 , вже спільно не проживала. Коли донька завагітніла та народила дитину, відповідач зник.

З пояснень свідка ОСОБА_8 , в судовому засіданні встановлено, що вона є тіткою позивачки, підтримує з нею тісні стосунки. Їй відомо, що в 2018 році її племінниця, ОСОБА_1 , пішла від свого чоловіка ОСОБА_6 , та почала проживати у матері. Потім на сторінці позивачки в Інтернеті почали з`являтись її фотознімки з чоловіком. Вона запитала в неї, що то за чоловік разом з нею, і племінниця повідомила, що то її знайомий ОСОБА_2 , з яким вона зустрічається. При цьому її племінниця виглядала щасливою. Вона в сел. Дніпровське має квартиру та дозволила племінниці і її молодому чоловікові користуватись цією квартирою. Коли вона приїздила в селище вона досить часто бачила ОСОБА_9 та відповідача, які прогулювались по селищу. В подальшому ОСОБА_10 завагітніла та народила дитину. Спочатку мати відповідача забрала ОСОБА_9 з пологового будинку до себе. Потім ОСОБА_10 перейшла жити до своєї матері, а мати відповідача відвідувала онука. Потім будь-яке спілкування зі сторони відповідача та його рідних різко припинилось без наявних для того причин.

Доводи відповідача про те, що показання цих свідків не можуть бути прийняті судом , оскільки вони є близькими родичами позивачки, суд відхиляє, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 69 ЦПК України - Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 ЦПК України - Не можуть бути допитані як свідки:

1) недієздатні фізичні особи, а також особи, які перебувають на обліку чи на лікуванні у психіатричному лікувальному закладі і не здатні через свої фізичні або психічні вади правильно сприймати обставини, що мають значення для справи, або давати показання;

2) особи, які за законом зобов`язані зберігати в таємниці відомості, що були довірені їм у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги або послуг медіації під час проведення позасудового врегулювання спору, - про такі відомості;

3) священнослужителі - про відомості, одержані ними на сповіді віруючих;

4) судді та присяжні - про обставини обговорення питань, що виникли під час ухвалення судового рішення, або про інформацію, що стала відома судді під час врегулювання спору за його участю;

5) інші особи, які не можуть бути допитані як свідки згідно із законом чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, без їхньої згоди.

Таким чином будь-яких обмежень стовно можливості бути свідками, осіб, які перебувають зі стороною в родинних відносинах, чинним законодавством не встановлено. В свою чергу надані даними свідками показання узгоджуються з іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім того позивачкою надані фотознімки на яких вона зображена з відповідачем протягом 2019-2020 року. При цьому ці знімки зроблені на відкритих місцях, тому доводи відповідача про те, що він зустрічався із позивачкою таємно суд вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи .

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відпровідно до ст.ст 77-78 ЦПК України -Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Факт наявності відносин позивача та відповідача з 2018 року та народження у них дитини знайшов своє підтвердження наданими позивачкою доказами.

Для встановлення факту, щодо батьківства відповідача відносно народженої позивачкою дитини, судом була призначення судова генетична експертиза.

За повідомленням експерта сторонам двічі визначався час для явки до експертної установи для відібрання зразків: на 25.11.2024 року та 16.12.2024 року. Про дані дати сторони сповіщались в тому числі судом. Проте судово-генетична експертиза не була проведена в зв`язку з неявкою ОСОБА_2 , до експертної установи для відібрання зразків.

Доводи відповідача про те, що він не мав можливості з`явитись для проходження експертизи, не приймаються судом, оскільки відповідно до повідомлення в.о. начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, сержанту ОСОБА_2 буде надана відпустка відповідно до ст.10-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» у разі звернення військовослужбовця з відповідним рапортом. Таким чином відповідач мав безперешкодну можливість отримати відпустку подавши відповідний рапорт та з`явитись до експертної установи для проведення призначеної судом судово-генетичної експертизи.

У відповідності до ст. 109 ЦПК України - У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати факт наявності кровного споріднення між відповідачем, ОСОБА_2 , і дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки відповідно до ч.1,2,3 ст. 89 ЦПК України - Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, факт батьківства відповідача щодо дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується показаннями свідків, пояснення яких наведені вище.

Факт батьківства відповідача підтверджується наданими позивачем фотознімками.

Факт батьківства відповідача підтверджується рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2024 року, за яким встановлений факт в відсутності кровного споріднення між дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та попереднім чоловіком позивачки - ОСОБА_6 .

Також факт батьківства відповідача підтверджується його поведінкою, оскільки відповідач ухилився від явки для відібрання зразків для проведення судової генетичної експертизи, самостійно не надав висновку експерта, який би підтвердив факт відсутності кровного споріднення між ним та дитиною. Крім того відповідач, жодного доказу на спростування свого батьківства по відношенню до дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надав. Посилання відповідача на те, що позивачка мала та має відношення і з іншими чоловіками, ніякими доказами не підтверджені. Його клопотання про зобов`язання позивачку надати фото всіх чоловіків, з якими вона мала зв`язки є таким, що не підлягає розгляду. Оскільки заявлене несвоєчасно, в обов`язки суду не входить збирання доказів, так як обов`язок доказування покладається на сторони, крім того відповідач не надав жодного доказу про те, що такі фотознімки взагалі існують, а позивачка заперечує факт їх існування.

Оцінюючи кожен із наданих позивачем доказів окремо та в їх сукупності та приймаючи до уваги , що жоден із доказів не має для суду наперед встановленої сили, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення батьківства відповідача по відношенню до дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачкою поставлені вимоги про зміну прізвища дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 145 СК України - Прізвище дитини визначається за прізвищем батьків.

Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Так як позивачкою ставлять вимоги про зміну прізвища дитини на прізвище батька, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даних вимог .

Відповідно до ст. 134 СК України - На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Таким чином суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги і в частині внесення змін до актового запису про народження дитини, записавши батьком дитини відповідача та змінити прізвище дитини на прізвище батька.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та судом ухвалюється рішення про визнання його батьком дитини.

Позивачка ставить вимоги про стягнення аліментів на утримання сина в частці від прибутку відповідача. тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню саме в такий спосіб, який передбачений нормами Сімейного Кодексу України та спосіб стягнення аліментів визначається позивачем.

Також суд вважає, що наявні підстави для стягнення аліментів, оскільки відповідач не надав жодних доказів про те, що ним надається матеріальна допомога на утримання дитини, з часу подання позовної заяви.

Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд враховує, що сторони є особами працездатного віку. Доказів про наявність інших неповнолітніх дітей чи утриманців, стан здоров`я, суду не надали. Виходячи із заявлених позовних вимог, та з урахуванням потреб дитини даного віку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на ім`я позивачки аліменти на утримання сина в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття . Визначаючи розмір аліментів в даному розмірі суд, з урахуванням обов`язку матері утримувати свою дитину, вважає, що стягнення аліментів в даній сумі буде необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини даного віку та не буде обтяжливим для батька дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 28.03.2024 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Відповідно рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України - Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 211 грн. 20 коп., за сплачений судовий збір. Крім того з відповідача в рахунок держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп., за позовними вимогами про стягнення аліментів, за якими позивачка звільнена від сплати судового збору у відповідності до ст. 5 ЗУ Про судовий збір..

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,- ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного тану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , , юридична адреса: 51600 пл. О.Поля, 8 м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного тану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження № 209, складеного 30.11.2021 року Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

В графі відомості про батька виключити відомості про ОСОБА_2 та вказати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 »

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання сина - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку ( прибутку), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , 1 211 грн. 20 коп., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір на користь держави в сумі 1 211 грн. 20 коп., за позовними вимогами про стягнення аліментів.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 17.05.2025 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 23.05.2025 року

Дата набрання законної сили: 17.06.2025 року