ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/807/23
Номер провадження 22-ц/818/1857/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2024 року в складі судді Щепіхіної В. В. по справі № 638/807/23 за заявою ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому просив визнатиза ним право власності на 4/5 частини автомобіля марки AUDI, модель А4, 2004 року випуску, червоного кольору, VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину вказаного автомобіля; стягнути з нього на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/5 частки вартості автомобіля шляхом виплати вказаної суми з депозитного рахунку суду та припинити право власності ОСОБА_1 на 1/5 частину вказаного автомобіля.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано спільним майном подружжя автомобіль марки AUDI, модель А4, 2004 року випуску, червоного кольору, VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 159 801,15 грн. Розділено спільне майно подружжя в ідеальних частках наступним чином: визнано право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в ідеальних частках по 1/2 кожному на вказаний автомобіль без його реального поділу. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

16 вересня 2024 року від представниці ОСОБА_2 адвоката Лопатюк Ю.Л. надійшло клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Клопотання мотивоване тим, що до судових дебатів у судовому засіданні 13 вересня 2024 року адвокат заявила про понесені позивачем судові витрати та про подання доказів розміру цих витрат у порядку частини 8 статті 141 ЦПК України. Фактичний розмір вартості наданих адвокатом послуг в суді першої інстанції склав 52 800,96 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу надано акт приймання-передачі виконаних робіт № 1 від 14 вересня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 26 грудня 2022 року.

Просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, в тому числі, і на проведення експертизи у розмірі 52 800,96 грн.

06 грудня 2024 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на вказану заяву, в яких вона зазначила, що позивач затягував розгляд справи; судом було задоволено лише одне клопотання представниці позивача про призначення експертизи; в ухвалі про призначення експертизи суд не поклав на неї обов`язок сплачувати її вартість; вартість експертизи вказана адвокатом в акті прийому-передачі виконаних робіт як її послуга, що не відповідає дійсності; позовні вимоги задоволено лише частково, судові витрати не співмірні з розміром задоволених вимог; позивач не надав доказів їх оплати; вона зі свого боку також понесла витрати.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2024 року заяву адвоката позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертизи в загальному розмірі 33 000,00 грн.

Додаткове рішення суду мотивоване тим, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 11 січня 2025 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд детально не дослідив фактично надані адвокатом позивача послуги. Дії адвоката з направлення запитів неможливо прийняти до уваги, оскільки отримана за ними інформація не була використана як доказ. Судові засідання відкладались з вини позивача, явку якого було визнано обов`язковою. В акті приймання-передачі послуг не вказано, які саме клопотання складались адвокатом; судом задоволено лише одне клопотання представниці позивача про призначення експертизи. Витрати на виїзд адвоката для проведення експертизи за місцем знаходження авто є безпідставними, адже адвокат не є фахівцем у галузі товарознавства. В ухвалі про призначення експертизи суд не поклав на неї обов`язок сплачувати її вартість. Матеріали справи не містять доказів оплати ОСОБА_2 послуг адвоката. Судові витрати не співмірні з розміром задоволених вимог.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2024 рокув порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_2 представляла адвокат Лопатюк Ю.Л. на підставі договору про надання правової допомоги від 26 грудня 2022 року та ордеру серія АН № 1102189 від 06 лютого 2023 року (а.с. 170, 171 том 2).

У позовній заяві ОСОБА_2 вказано, що орієнтовний розмір судових витрат становить 20 000,00 грн.

З протоколу судового засідання від 12 вересня 2024 року вбачається, що представниця позивача Лопатюк Ю.Л. до переходу до судових дебатів просила стягнути судові витрати, вказала, що докази їх розміру будуть подані протягом п`яти днів (а.с. 158 зворот том 2).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.

16 вересня 2024 року, тобто у межах передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку, адвокат Лопатюк Ю.Л. подала до суду клопотання про стягнення судових витрат.

З долученого до заяви акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 1 від 14 вересня 2024 року до договору б/н від 26 грудня 2022 року вбачається, що адвокатом Лопатюк Ю.Л. надано ОСОБА_2 наступні послуги: збір доказів для підготування позовної заяви в тому числі підготовка та направлення адвокатських запитів у кількості 4 вартістю 6000,00 грн; складення та подача позовної заяви вартістю 5000,00 грн, участь у судових засіданнях у кількості 10 вартістю 20 000,00 грн, складення та подача клопотань по справі у кількості 7 вартістю 10 500,00 грн, заява про забезпечення позову вартістю 3000,00 грн, виїзд для проведення експертизи за місцем знаходження авто вартістю 3000,00 грн, експертиза вартістю 5300,96 грн, загалом вартість робіт та послуг склала 52 800,96 грн. Оплата буде відбуватися в повному обсязі після набрання рішенням суду законної сили (а.с. 172 том 2).

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу, та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Матеріалами справи дійсно підтверджується надання адвокатом Лопатюк Ю.Л. позивачу ОСОБА_2 послуг з професійної правничої допомоги, а саме: складання позовної заяви, заяви про забезпечення позову, клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, яке задоволено, та про витребування доказів, яке задоволено частково. Крім того, ОСОБА_3 брала участь у судових засіданнях 07 лютого 2023 року, 02 березня 2023 року, 10 квітня 2023 року, 01 травня 2023 року, 20 червня 2023 року, 29 серпня 2023 року, 31 жовтня 2023 року, 05 грудня 2023 року, 05 лютого 2024 року, 14 березня 2024 року, 24 травня 2024 року, 12 вересня 2024 року, що підтверджується протоколами судових засідань.

Також матеріали справи містять клопотання адвоката Лопатюк Ю.Л. про об`єднання цивільних справ, у задоволенні якого відмовлено; клопотання про визнання доказів неналежними та недопустимими, яке відхилено судом як передчасне; заяву про відвід судді, у задоволенні якої відмовлено; відповіді на адвокатські запити, які не містять інформації, що підтверджувала б обставини, які входять до предмету доказування у справі. Підстав для покладення на відповідачку витрат на зазначені послуги адвоката, що не були необхідними для розгляду справи, колегія суддів не вбачає. Так само не вбачається й підстав для покладення на ОСОБА_1 витрат на оплату послуги адвоката з виїзду для проведення експертизи за місцем знаходження авто, адже адвокат не є спеціалістом у галузі автотоварознавства та її участь при огляді авто не була обов`язковою.

Крім того, суд апеляційної інстанції бере до уваги наявні у матеріалах справи відомості про доходи ОСОБА_1 з метою врахування її майнового стану (а.с. 105-106 том 1, а.с. 2 том 2)

З урахуванням категорії справи (поділ автомобіля як майна подружжя), ціни позову (159 801,15 грн), обсягу доказів, наявності сталої судової практики, колегія суддів вважає, що надання правничої допомоги не потребувало від професійного адвоката значних витрат часу і зусиль, та розмір витрат на правничу допомогу, вказаний в акті прийому-передачі виконаних робіт від 14 вересня 2024 року (52 800,96 грн) є завищеним, не співмірним обсягу і складності наданих послуг. До того ж, до вказаного акту включено вартість витрат на проведення експертизи, що не є послугою адвоката.

Враховуючи, що позов ОСОБА_2 задоволено частково, на 50%, з урахуванням обсягу та складності наданих позивачу послуг з правничої допомоги протягом розгляду справи, категорії справи, обсягу доказів, критерію реальності і необхідності адвокатських витрат, судова колегія вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, що відповідає принципам справедливості, співмірності та розумності судових витрат.

При цьому, доводи ОСОБА_1 щодо ненадання позивачем доказів оплати витрат на правничу допомогу колегія суддів відхиляє, оскільки розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідні висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, а також постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Щодо витрат ОСОБА_2 на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 5300,96 грн, що підтверджується рахунком № 664 від 19 квітня 2024 року, актом № 3056 здачі-приймання висновку експерта від 21 червня 2024 року (а.с. 126, 135 том 2), колегія суддів виходить з того, що такі витрати згідно вимог частини 2 статті 141 ЦПК України розподіляються пропорційно задоволеним позовним вимогам, отже з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , позов якого задоволено частково, підлягає стягненню 50% вказаної суми, тобто 2650,48 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що суд при призначенні експертизи не покладав на неї оплату за її проведення, колегія суддів відхиляє, оскільки витрати, пов`язані з проведенням експертизи, підлягають розподілу між сторонами за результатом розгляду справи у порядку статті 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення суду слід змінити, зменшивши суму судових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 33 000,00 грн до 7650,48 грн, з яких 5000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу, 2650,48 грн витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2024 рокузмінити, зменшивши суму судових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 33 000,00 грн до 7650 (сім тисяч шістсот п`ятдесят) грн 48 коп, з яких 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп витрати на професійну правничу допомогу, 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн 48 коп витрати, пов`язані з проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 23 травня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина