Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5527/23
Провадження №: 2/332/61/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 травня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Погрібної О.М., при секретарі Паніній Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Яковенка Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Оріхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (уточненим) до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Оріхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства. Позов обґрунтований тим, що з вересня 2009 року по квітень 2010 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 без укладення шлюбу.Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, тому позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 почали мешкати окремо, вести кожен окремо особисте життя. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_4 . На момент народження дитини він не перебував з ОСОБА_3 у шлюбі та відповідач надала дитині своє прізвище, а ім`я та по батькові батька дитини зазначила його. Позивачу не було відомо чи дійсно ОСОБА_4 , є його сином. У липні 2023 року, позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 повідомляє іншим особам, що ОСОБА_4 є біологічним батьком позивача ОСОБА_1 . Позивач намагався у добровільному порядку провести тест ДНК, однак відповідач відмовляє та не дає відібрати біологічні зразки ДНК для проведення генетично-молекулярної експертизи. Тому позивач просив, щоб суд визначив у рішенні наступне:

1.визнав громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Гуляйполе Запорізької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , батьком дитини громадянина України ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2.зобов`язав відповідний уповноважений відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актових записів про народження дитини ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: в графі «Батько» зазначити « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Гуляйполе Запорізької області», громадянин України. Прізвище дитини, ім`я, по батькові, дату та місце народження дитини, відомості про матір дитини залишити без змін та видати нове Свідоцтво про народження дитини.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 08 грудня 2024 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2025 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що з відповідачкою ОСОБА_2 близько року зустрічалися, потім разом жили близько півроку однією сім`єю без реєстрації шлюбу; перебуваючи у стані вагітності, відповідачка від нього пішла. Про те, що ОСОБА_2 народила дитину, він дізнався через три дні від сторонніх людей, приїздив до пологового будинку, просив, щоб вона зареєструвала дитину на нього, як на батька. Однак відповідачка відмовилась, мотивуючи тим, що хоче бути матір`ю-одиначкою та отримувати відповідну допомогу. Він матеріально допомагав дитині, дарував подарунки, однак після звернення з цим позовом до суду відповідачка перестала з ним спілкуватись. Наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яковенко О.С. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Оріхівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідачка ОСОБА_2 , яка про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала.

У судовому засіданні в якості свідка допитано ОСОБА_6 , матір позивача, яка повідомила, що коли відповідачка народила сина, то забажала бути матір`ю-одиначкою, жити з позивачем однією сім`єю не бажала. Відповідач ОСОБА_2 не бажала реєструвати шлюб з її сином. Позивач та відповідачка, з кінця 2010 року по травень 2011 року жили у позивача, який має свій будинок, потім розійшлися. Позивач завжди визнавав сина, до війни вони переказували відповідачці гроші, відповідачка давала сина. С початком війни відповідачка дитину давати їм перестала, картку заблокувала; вона дитину не бачила два роки.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивача. Їй відомо, що сторони проживали разом, потім ОСОБА_2 завагітніла та під час вагітності пішла від позивача. Про те, що відповідач народила дитину, їм стало відомо через 3-4 дні; їй відомо, що позивач допомагав дитині, дарував подарунки. Вона бачила, як ОСОБА_1 купував велосипед та поїхав дарувати сину. Також бачила, як позивач та відповідач, під час спільного проживання, саджали город. Також їй відомо, що позивач не зареєструвала спільну з позивачем дитину на позивача.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що він є двоюрідним братом позивача. Йому відомо, що сторони проживали разом, від позивача знав, що у ОСОБА_2 буде дитина. Під час вагітності ОСОБА_2 пішла від позивача. Знає, що позивач їздив до ОСОБА_2 в пологовий будинок та потім, після народження сина, вони ще раз сходилися та кілька місяців мешкали разом, потім знов розійшлися. Відомо, що сторони дуже хотіли цю дитину, ім`я дитині дав саме позивач. З дитиною спілкувалися всі родичі позивача, позивач допомагав дитині матеріально.

Суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно із ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін та інших учасників справи, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Ухвалою суду від 14.05.2025 зазначену позовну заяву вирішено розглянути заочно, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Оріхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства, враховуючи наступне.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини (рішення у справі «Йевремович проти Сербії» заява № 3150/05, від 17 травня 2007 року).

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження за № 0 від 06.05.2024, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина чоловічої статі, - ОСОБА_4 . Матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Народження ОСОБА_4 зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №08 від 12 січня 2012 року.

Відомості про батька дитини ОСОБА_4 , - ОСОБА_1 , внесені до актового запису відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до копії актового запису про народження ОСОБА_4 , у заяві в порядку ст. 135 СК України відповідачка вказала ім`я та по батькові батька дитини - ОСОБА_1 , що збігається з ім`ям та по батькові позивача ОСОБА_1 . Даний факт, у сукупності з іншими доказами у даній справі, свідчить на користь доводів позивача про те, що саме він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , а також, що батьківство позивача визнавалось відповідачкою.

Як вбачається з відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Запорізькій області від 26.10.2023, місце проживання відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 27.12.2012 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, станом на 13.06.2024 відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа, та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання ухвали суду від 05.06.2024, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 01.05.2023 за вих. №19-41632/18/24 надано відомості про перетин державного кордону України громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 22.02.2022 по 05.06.2022 (час надання відповіді) згідно з якою відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою ОСОБА_2 , в Базі не виявлено.

29.01.2024 на адресу суду надійшла заява адвоката Сивоненко О.В. про вступ у вищезазначену цивільну справу в якості представника відповідачки ОСОБА_2 , з якою укладено договір про надання правової допомоги б/н від 29.01.2024.

05.02.2024 адвокат Сивоненко О.В. звернулася до суду із заявою, з якої вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 з 30.01.2024 перестала виходити на зв`язок, гонорар не сплачено, узгодити правову позицію із відповідачкою вона не має змоги, тому повідомляє суд, що договір про надання правової допомоги нею розірвано в односторонньому порядку на підставі п.4.6 договору.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2024 року за клопотанням представника позивача адвоката Яковенка О.С. по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу (ДНК), проведення якої доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичний центр МВС України, що знаходиться за адресою: 69068, вул.Аваліані, 19-А, м. Запоріжжя.

У повідомленні експерта, яке надійшло на адресу суду 23.09.2024, було заявлене клопотання про забезпечення одночасної явки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , разом із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , для відбору біологічних зразків, який відбудеться у приміщенні Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , разом із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прибути до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, що знаходиться за адресою: 69068, місто Запоріжжя, вулиця Аваліані, 19-а, в будь-який час з понеділка до п`ятниці (режим роботи: пн.-чт. 08.00.-17.00., пт. 08.00.-15.45., обідня перерва 12.00.-12.45.) для надання біологічних зразків, в строк до 21 листопада 2024 року включно. При собі мати паспорт та свідоцтво про народження дитини.

Матеріали справи містять належні докази повідомлення і позивача, і відповідачки про необхідність з`явитися до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, що знаходиться за адресою: 69068, місто Запоріжжя, вулиця Аваліані, 19-а, в будь-який час з понеділка до п`ятниці (режим роботи: пн.-чт. 08.00.-17.00., пт. 08.00.-15.45., обідня перерва 12.00.-12.45.) для надання біологічних зразків, в строк до 21 листопада 2024 року включно.

23.12.2024 на адресу суду із Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов лист про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з тим, що саном на 11.12.2024 вказані у клопотання особи до експертної установи одночасно не з`явилися, біологічні зразки отримані не були. При цьому ОСОБА_1 , згідно з відмітками експерта Климчук І.О., 01.11.2024, 05.11.2024 та 21.11.2024 з`являвся до Запорізького НДЕКЦ, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 не з`являлись.

В ухвалі про призначення експертизи судом було попереджено сторони (їх представників) про наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені статтею 109 ЦПК України.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу самостійно цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 була обізнана про розгляд даної цивільної справи у Заводському районному суді м.Запоріжжя, відповідачка мала обов`язок з`явитись для проведення експертизи до експертної установи та обов`язок відповідачки, з якою проживає дитина, забезпечити присутність дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частини першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №399/1029/15-ц (провадження №61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №760/3977/15-ц (провадження №61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, зокрема, показам свідків, оцінивши процесуальну поведінку ОСОБА_2 , а також співпадіння ім`я та по батькові позивача з даними про батька дитини, які вказані за заявою відповідачки в актовому записі про народження, які доводять твердження позивача, що він є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

В ст. 134 СК України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5.

Зокрема, відповідно до п. 2.13.1 зазначених Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі і рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно п. 2.16.4 Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

З урахуванням того, що батьківство ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_4 підтверджено в ході судового розгляду, суд вважає, що задоволення позову максимально відповідає інтересам малолітнього , у зв`язку з чим необхідно внести зміни в актовому записі про його народження.

Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268, 281-282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яковенко Олександр Сергійович до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Оріхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства, - задовольнити повністю.

Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Гуляйполе Запорізької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , батьком дитини громадянина України ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису № 08 від 12 січня 2012 року про народження ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, а саме: в графі «Батько» зазначити « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Гуляйполе Запорізької області, громадянин України», прізвище дитини, ім`я, по батькові, дату та місце народження дитини, відомості про матір дитини залишити без змін.

Повний текст рішення суду складено 23 травня 2025 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Яковенко Олександр Сергійович

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання, як ВПО: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_2 .

Треті особи:

1.Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), адреса: 69067, м.Запоріжжя, вул.Мирослава Симчича, буд.25Б,

2.Оріхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: 69097, Україна, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Преображенського Інженера, будинок, 15, .

Суддя: О.М.Погрібна