Справа № 214/8767/23
У Х В А Л А

про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

24 лютого 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Пугач Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м. Кривому Розі, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Вако Михайло Юрійович, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник через свого представника звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить суд зупинити виконавче провадження №75333730 від 18.06.2024 року з примусового виконання виконавчого листа №214/8767/23 від 16.04.2024 року, витребувати даний виконавчий лист у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сергія Вірко та визнати виконавчий лист №214/8767/23 від 16.04.2024 року таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2024 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 , стягнуто з відповідача на користь позивача нараховані за період з 30.09.2020 року по 30.09.2023 року відповідно до ст. 635 ЦК України на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями за кредитним договором № від 21.12.2006 року підтвердженими рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №2-700/10 від 28.10.2010 року, інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 30.09.2020 року по 30.09.2023 року у розмірі 85263 грн. 51 коп., а також стягнуто сплачений судовий збір. На виконання зазначеного рішення судом було видано виконавчий лист, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сергієм Вірко було відкрито виконавче провадження №75333730 від 18.06.2024 року. Проте, на момент подання заяви про відкриття виконавчого провадження, позивачем не було вказано, що рішення першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку, тобто є таким, що не набрало законної сили. Враховуючи вказані обставини, представник заявника вважає, що виконавчий лист №214/8767/23 виданий без достатніх правових підстав, а тому звернувся до суду із даною заявою.

У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву разом з додатками та матеріали цивільної справи №214/8767/23, суд приходить до наступного.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2024 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 , стягнуто з відповідача на користь позивача нараховані за період з 30.09.2020 року по 30.09.2023 року відповідно до ст. 635 ЦК України на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями за кредитним договором № від 21.12.2006 року підтвердженими рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №2-700/10 від 28.10.2010 року, інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 30.09.2020 року по 30.09.2023 року у розмірі 85263 грн. 51 коп., а також стягнуто сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист.

18.06.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75333730 з примусового виконання виконавчого листа №214/8767/23, виданого 16.04.2024 року.

Разом з тим, постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2024 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2024 року скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Під іншими причинами, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Завершенням судового захисту є фактичне виконання рішення суду, тому наведеними положеннями Основного Закону України встановлено обов`язковість до виконання судових рішень.

Виняток з цього правила становлять перелічені у ст. 432 ЦПК України причини, якими може бути обумовлено невиконання рішення суду.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що виданий виконавчий лист у виконання скасованого в подальшому судового рішення є таким, що не підлягає виконанню, оскільки обов`язок боржника по вказаному виконавчому документу відсутній повністю.

Разом з тим, вирішуючи вимоги заяви у частині зупинення судом виконавчого провадження, суд зазначає, що такі вимоги задоволенню не підлягають враховуючи те, що в силу положень ст. 432 ЦПК України це є правом, а не обов`язком суду та те, що положеннями ст. 432 ЦПК України не передбачено вирішення заяви про зупинення виконавчого провадження за наслідком вирішення по суті заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 432 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати виконавчий лист по цивільній справі №214/8767/23, виданий 16.04.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» інфляційних втрат та 3% річних таким, що не підлягає виконанню.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Попов.