Справа № 214/9340/24
провадження №2/216/1092/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2025 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чирського Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань №6 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -
ВСТАНОВИВ:
До Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю, на підставі ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2024 року, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.11.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, позивач надав суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки до суду не повідомила, відзиву не подала. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило.
Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у їхню відсутність.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, за згодою позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, не подав відзив.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 21.06.2019 року уклали Договір про конкретне користування, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нянчуром С.М., реєстровий №1140.
Згідно договору користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 домовились та визначили порядок користування та володіння належного їм на праві спільної часткової власності житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно п. 5 Договору про конкретне користування, ОСОБА_6 переходить у користування: гараж Г; сарай Д; водоколонка I; вимощення II; ворота №5; паркан №1, №4 (п.4 і п.5.2 договору користування); ОСОБА_5 переходить у користування: сарай Б; вбиральна Е; паркан №2; хвіртка №3.
Відповідно експлікації земельних угідь та технічного звіту Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», спірна земельна ділянка має цільове призначення: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія землі: землі житлової та громадської забудівлі: форма власності: комунальна власність: загальна площа 0.1000 га, з якої земля під забудову складає - 0.0335га, а під сільськогосподарські угіддя (сади) - 0,0665га.
Як зазначає позивач у позові та підтверджено копіями документів зі спадкової справи, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. була заведена спадкова справа №14-2020.
Спадщину після смерті ОСОБА_3 отримала його донька - ОСОБА_2 .
На цей час відповідачка ОСОБА_7 не оформила державну реєстрацію права власності на спадщину - 1/2 частку спірного домоволодіння, згідно інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.
Так, судом встановлено, що між співвласниками виникли спірні взаємовідносини щодо порядку користування спірною земельною ділянкою у рівних частках від площі.
Встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Згідно з ч.3 та 4 ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частиною першою статті 358 ЦК України передбачено, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель і споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо.
Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).
Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.
Згідно технічного звіту Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» щодо встановлення можливого варіанту користування земельною ділянкою, запропоновано схему встановлення можливого порядку користування частками спірної земельної ділянки ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , які є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кожному користувачу по 50% площі спірної земельної ділянки, що відповідає частці спірного домоволодіння, яка належить позивачу ОСОБА_4 (1/2 частка) та відповідачці ОСОБА_2 (1/2 частка).
Зазначеним варіантом можливого встановлення порядку користування часток спірної земельної ділянки, на якій розташовані належні сторонам жилий будинок, господарські будівлі та споруди враховано можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір?я тощо.
Згідно ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.
Згідно ч.4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.
Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно наведених вище положень ЗК України, що закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. У зв`язку з цим передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою.
Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд (Постанова Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі №6-1500цс15).
У постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі №6-2454цс16 зроблено висновок, що «при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові №6-41цс16 від 15 травня 2017 року.
За ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладені обставини у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Криворізької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, підлягають задоволенню.
Відповідно до норм ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Г.М.Чирський