Справа № 212/3246/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Майданик М. Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди,

встановив таке.

До суду звернулась представник позивача Громко Н. В. із зазначеною позовною заявою. Просила суд розглянути її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08 квітня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника Заклецького В. В.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Позиції сторін.

Позивач заявив про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, в розмірі 160 000 грн без урахування податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування послався на багаторічну роботу на підприємстві відповідача у шкідливих умовах та наявність професійного хронічного захворювання, встановленої МСЕК 11.07.2017, 35 % втрати професійної працездатності. Зважаючи на виникнення у позивача професійного захворювання легень, він змушений тривалий час проходити медичні огляди та обстеження, знаходитись на стаціонарному лікуванні, проходити відновлювальні процедури тощо. Зазначене захворювання Позивача має хронічний характер, вимагає постійного медикаментозного лікування. ОСОБА_1 відчуває задишку навіть при незначному фізичному навантаженні, йому дошкуляє кашель з утрудненим відходженням слизового, в`язкого харкотиння, біль у грудях та міжлопатковій ділянці тощо. Оскільки МСЕК встановлено безстрокову втрату професійної працездатності позивача, перспективи повного відновлення його здоров`я відсутні. Також через хворобу позивач не може приділяти належної уваги своїй дружині, яка також хворіє, а необхідність тривалий час знаходитись у лікувальних закладах, позбавляє його можливості повноцінного спілкування з дітьми та онуками.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на таке. Робота на гірничодобувному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються пільгами. При укладенні з ПрАТ «СУХА БАЛКА» трудового договору, позивача було ознайомлено з умовами праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства, при цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці збільшує ризик професійного захворювання, і це залежить від самого працівника, оскільки лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Також ПрАТ «СУХА БАЛКА» надавало позивачу встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема, оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 тощо. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Умови праці, у яких працював позивач, не створювались шахтою «Ювілейна» ПрАТ «СУХА БАЛКА», а є наслідком недосконалості технології розробки корисних копалин підземним способом. Тому ймовірною причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту, не зважаючи на забезпечення ними у повному обсязі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1 (а. с. 11-13), він працював на підприємстві (структурних підрозділах) відповідача (які змінювали назву та організаційно-правову форму):

З 01.09.1995 р. по 21.09.1995 р.- підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею;

З 21.09.1995 р. по 14.05.1996 р.- заступником начальника дільниці з повним робочим днем під землею ;

З 14.05.1998 р. по 01.02.1998 р. підземним начальником дільниці № 1 ш. Ювілейна, з повним робочим днем в підземних умовах праці;

З 01.02.1998 р. по 25.07.2000 р.- підземним заступником начальником дільниці з повним робочим днем в підземних умовах праці дільниці № 3 шахти Ювілейна;

З 25.07.2000 р. по 28.08.2000 р. підземним начальником дільниці № 6 шахти Ювілейна, з повним робочим днем в підземних умовах праці;

З 28.08.2000 р. по 26.11.2001 р.- підземним заступником начальника дільниці № 10 шахти Ювілейна з повним робочим днем в підземних умовах праці;

З 26.11.2001 р. по 25.07.2005 р.- підземним заступником начальника підземної дільниці № 3 шахти Ювілейна з повним робочим днем в підземних умовах праці;

З 25.07.2005 р. по 29.06.2006 р.- підземним начальником дільниці № 6 шахти Ювілейна з повним робочим днем в підземних умовах праці;

З 29.06.2006 р. по 12.10.2006 р.- підземним заступником начальника дільниці № 18 шахти Ювілейна, з повним робочим днем в підземних умовах праці;

З 12.10.2006 р. по 08.12.2011 р.- підземним заступником начальника підземної дільниці № 13 шахти Ювілейна, з повним робочим днем в підземних умовах праці;

З 08.12.2011 р. - 30.07.2014 р.- підземним начальником дільниці № 13 шахти Ювілейна, з повним робочим днем в підземних умовах праці;

З 05.09.2014 р. по 07.08.2023 р. - диспетчером виробничого відділу апарату управління ПрАТ «СУХА БАЛКА», диспетчером енергетичного цеху дільниці №1 ПАТ «СУХА БАЛКА».

Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.06.2014 (а. с. 8-10), ОСОБА_1 працював на різних посадах (підземним гірничим майстром, підземним заступником начальника дільниці та підземним начальним дільниці) в умовах впливу небезпечних та шкідливих факторів 18 років 8 місяців на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка», дільниця № 13; діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), ЛН першого-другого ст. ОСОБА_1 виконував роботи в умовах недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Дата встановлення остаточного діагнозу: 24.04.2014 (п. 9). Найменування лікувально-профілактичного закладу, який установив діагноз: Український НДІ промислової медицини (п. 10). У п. 19 вказаного Акта зазначено, що безпосередньо ОСОБА_1 , працюючи в підземних умовах шахти «Ювілейна» в ПрАТ «Суха Балка» підземним начальником на дільниці № 13, порушував Закон України «Про охорону праці» від 14.10.1992 та розділ 3 «Посадової інструкції начальника (зам. начальника) пиловентиляційної служби (ПВС) шахт ОАО «Суха Балка».

Згідно з Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 24.04.2014 (а. с. 16; далі «Медичний висновок») ОСОБА_1 встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії,(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), ЛН першого-другого ступеня. Діагноз встановлено на підставі 19 років 04 місяців роботи в шкідливих умовах на підприємстві відповідача шахті «Ювілейна». Зазначено також, що під час трудової діяльності підпадав під вплив: концентрації пилу з вмістом вільного кремнію діоксину кристалічного від 10-70 % - 6,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 протягом 89,2 % робочого часу (підземний гірничий майстер); концентрації пилу з вмістом вільного кремнію діоксину кристалічного від 10-70 % - 10,7 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 протягом 89,0 % робочого часу (підземний начальник, заступник начальника); концентрації пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10-70% - 4,2-9,2мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ протягом 35,0% роб. часу (підземний начальник); концентрації пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10-70%-9,2.мг/мЗ при ~ДК 2,0мг/мЗ протягом 89,1% роб. часу; концентрації пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10-70%-6,2мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ протягом 82,0% роб. часу; концентрації пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10-70%-10,5мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ протягом 80% роб. часу.

ОСОБА_1 періодично проходить лікування, що підтверджується наданими до матеріалів справи виписками з медичних карт стаціонарного хворого (а. с. 18-23).

Згідно з Довідкою МСЕК про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках від 11.07.2017 (а. с. 25) ОСОБА_1 не встановлено групу інвалідності, ступінь втрати працездатності - 35 %, з них 20 % по ХОЗЛ, 15 % по тр. каліц. 1999 р.

Зміст правовідносин сторін у цьому спорі складають відносини, що пов`язані з виникненням у працівника (позивача) професійного захворювання, обставин заподіяння внаслідок цього йому моральної шкоди та наявність або відсутність підстав для відшкодування такої шкоди з боку роботодавця (відповідача). Постає також питання, у разі наявності підстав для відшкодування шкоди, про її розмір та, у разі стягнення, питання про урахування чи неврахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Позовну заяву обґрунтовано втратою працездатності на 20% внаслідок хронічного обструктивного захворювання легень.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Оцінка аргументів сторін та висновки суду.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з ч. 3, 4 зазначеної статті, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 3 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці; забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, роботодавець повинен забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань у працівників.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується на принципах, серед яких - принцип пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Згідно зі ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 237? КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З наведених норм суд робить висновок про те, що створення і забезпечення нешкідливих умов праці це зона відповідальності працедавця. Якщо виникає потреба у застосуванні індивідуальних засобів захисту, пропонованих роботодавцем, працівником, то таке використання забезпечується контролем з боку першого та його правом і можливістю притягнення до дисциплінарної відповідальності другого. Про це свідчать норми статей КЗпП України: 139 («Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці»), 159 («Обов`язок працівника виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці») та 160 («Постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на роботодавця»). Додержання вимог про охорону праці є частиною трудової дисципліни (стаття 139 КЗпП України розміщена у главі Х з відповідною назвою). За порушення трудової дисципліни до працівника можуть бути застосовані стягнення; процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності, врегульована ст. 147-152 КЗпП України, є формалізованою, а накладення дисциплінарного стягнення оформлюється рішенням/розпорядженням власника/адміністрації (ст. 149 КЗпП України: «стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку»).

Отже, зазначення в п. 19 Акта (а.с. 9 зворот) про порушення з боку ОСОБА_1 ст. 14 Закону України «Про охорону праці» суд відкидає: такий висновок повинен ґрунтуватися та доводитися матеріалами притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Суд вважає, що відповідач повністю відповідальний за шкідливі умови роботи ОСОБА_1 на його підприємстві. Доказів вини ОСОБА_1 у виникненні у нього професійного захворювання суду не надано.

У Медичному висновку (а. с. 16) зазначено про вплив шкідливих факторів під час трудової діяльності ОСОБА_1 впродовж його роботи протягом 19 років 4 місяців на шахті «Ювілейна» (детально наведено вище в цьому рішенні), і весь цей період зазначений як стаж роботи в шкідливих умовах.

З наведеного суд дійшов висновку про причинно-наслідковий зв`язок між роботою на підприємстві (у відповідача) та встановленими у ОСОБА_1 хронічного професійного захворювання.

Крім того, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21).

Заподіяння йому моральної шкоди позивач прямо пов`язує з фізичним дискомфортом та стражданнями, яких зазнав і зазнає у зв`язку з наявністю хронічного професійного захворювання. Посилається на неможливість у зв`язку з цим та необхідністю регулярного лікування достатньо часу приділяти своїй дружині, повноцінно спілкуватися з дітьми та онуками.

Шкода здоров`ю позивача внаслідок набуття ним хронічних професійних захворювань підтверджується матеріалами справи, дослідженими судом (описані вище у цьому рішенні).

Суд вважає, що стан здоров`я будь-якої людини впливає на її психоемоційний стан, а шкода здоров`ю може призводити до виникнення моральної шкоди.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 (далі «Постанова № 4»), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, серед іншого, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Щодо розміру моральної шкоди.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 23.12.2005 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 10 Постанови № 4 розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача.

Суд враховує, що вини самого ОСОБА_1 у заподіянні йому моральної шкоди немає. Відомості про майновий стан відповідача не надані.

Суд також враховує, що розумність, виваженість та справедливість швидше філософські поняття, і законом не визначені. Цивільний процесуальний кодекс України говорить про розумність строків розгляду справи судом. Частина 3 ст. 23 Цивільного кодексу України визначає, що при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Водночас критерії цих категорій не встановлені. Терміну «виваженість» ні ЦПК України, ні ЦК України не містять.

У тлумачних словниках термін «виважений» є синонімом до слів «обережний», «поміркований».

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц міститься такий правовий висновок: «Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.» (п. 90).

Водночас розуміння безпідставного збагачення та його критерії не визначені.

Якщо говорити про розумне задоволення потреб позивача застосовно до обставин цієї справи, суд вважає, що треба оцінювати можливість покращення стану здоров`я ОСОБА_1 , яке безпосередньо впливає на його психоемоційний стан, та необхідність регулярного лікування, оздоровлення. У виписках з медичної карти позивача за фактами його лікування з діагнозом ХОЗЛ (а. с. 18-23) постійно зазначається про необхідність оздоровлення в місцевому сан-профілакторії, санаторно-курортного лікування в санаторіях пульмонологічного профілю, щорічному реабілітаційному лікуванні в умовах клініки Українського науково-дослідного інституту промислової медицини. Суд бере до уваги, що санаторії пульмонологічного профілю розташовані переважно в екологічно чистіших місцевостях, ніж Кривий Ріг (регіон західної України, Одещина Хмельниччина тощо).

Враховуючи, що об`єктивні конкретні критерії визначення розміру моральної шкоди - відсутні, суд визнає факт суб`єктивності в оцінці будь-ким розміру моральної шкоди (включно з особою, якій така шкода заподіяна) як розумного та справедливого.

Враховуючи зазначене, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, тяжкість вимушених змін у житті, незворотність шкоди здоров`ю, потребу у регулярних реабілітаційних заходах, суд дійшов висновку, що присудження позивачу 160 000 грн моральної шкоди буде справедливим, розумним, співмірним і не призведе до безпідставного збагачення позивача.

Щодо підстав утримання/неутримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів з присуджуваної моральної шкоди.

Стягнення моральної шкоди слід здійснювати з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів з огляду на таке.

У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту "а" підпункту164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року N 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", який набрав чинності 23.05.2020, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Тобто з 23.05.2020 пункт "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами "а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом".

Застосування сполучника "а також" підтверджує, що згаданий перелік був доповнений новою нормою права, яка не змінює зміст інших складових частин пункту "а" підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23.05.2020, так і чинним податковим законодавством передбачається, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю (в тому числі моральної) не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, що узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 180/377/20.

На підставі зазначеного суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За подання до суду позову позивач, якби не був звільнений від сплати, сплатив би 3 028,00 грн. Відповідно, судовий збір в цьому розмірі покладається на відповідача.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 62, 76-81, 89, 141, 178, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив таке.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 160 000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» на користь держави судовий збір в розмірі 3 028,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «СУХА БАЛКА», код 00191329, юридична адреса: 50029, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 5.

Повний текст рішення суду складено та підписано 27 травня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець