Справа № 522/4738/25-Е
Провадження № 2/522/4426/25
15 травня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Зелінська К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час
Позивач звернувся до суду з позовом до до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час.
В обґрунтування позову позивач вказує, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який був розірваний заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2024 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка зазначає, що відповідач не надає фінансової допомоги на утримання дитини та не бере участі в її житті. У зв`язку з цим, вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх його заробітків (доходу).
Повідомляє, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси вже перебуває справа № 522/233/25-Е за її позовом про стягнення аліментів, у якій ухвалою суду від 13.02.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Позивач зазначає, що вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача ще до подання поточного позову. Зокрема, 12.10.2024 року вона зверталася із заявою про видачу судового наказу до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. Ця справа була передана за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси (ухвала суду від 17.10.2024 року), проте у видачі судового наказу їй було відмовлено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.12.2024 року. Причиною відмови стала неможливість встановити зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
З огляду на зазначені обставини, а також враховуючи правову позицію Верховного Суду (постанова КЦС ВС від 18.05.2020 року у справі № 215/5867/17) щодо можливості стягнення аліментів за минулий час у разі ухилення від їх сплати, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за минулий час, починаючи з 12.10.2024 року (дати звернення із заявою про видачу судового наказу) і до 06.01.2025 року (дати подання позову у межах справи № 522/233/25-Е). Позивачка зауважує, що її спроба збільшити позовні вимоги у межах справи №522/233/25-Е щодо стягнення аліментів за минулий період була відхилена ухвалою суду від 28.02.2025 року.
Ухвалою суду від 13.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом (повідомленням) сторін, по справі призначене судове засідання.
До судового засідання представник позивач та відповідач надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач про дату та час судового засідання сповіщений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який був розірваний заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2024 року у справі №522/4915/24.
Від шлюбу сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.12.2014 року.
Згідно з паспортом Позивача від 01.07.2024 року, вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Дочка Позивача проживає за цією ж адресою, тобто разом з матір`ю, що підтверджується довідкою від 28.12.2021 року.
Позивачка стверджує, що батько дитини фінансово не допомагає та не бере участі в житті дитини, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться справа № 522/233/25-Е за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 13.02.2025 року у справі № 522/233/25-Е було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Позов у цій справі було подано 06.01.2025 року.
Позивачка надала докази вжиття заходів щодо одержання аліментів до подання поточного позову. Зокрема, вона зверталася із заявою про видачу судового наказу до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 12.10.2024 року.
Ухвалою суду від 17.10.2024 року справу № 946/8301/24 було передано до Приморського районного суду м. Одеси за підсудністю. Однак, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.12.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі судового наказу, у зв`язку із тим, що отримана судом інформація не давала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника ОСОБА_2 .
Позивачка стверджує, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини та його дії, пов`язані з відсутністю чіткої реєстрації місця проживання, спрямовані на ухилення від сплати аліментів. Зокрема, у своєму позові про визнання договору дарування удаваним відповідач зазначив адресу: АДРЕСА_2 , однак згодом з`ясувалося, що він за цією адресою не зареєстрований, а також знятий з реєстрації за попередньою адресою: АДРЕСА_3 . Це, за словами позивачки, призвело до неможливості стягнути аліменти в наказному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини,що маютьістотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Згідно із ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Враховуючи інтереси дитини, а також доведеність факту вжиття позивачем всіх можливих заходів для отримання матеріальної допомоги на утримання дитини від її батька, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.
Керуючись ст. 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за минулий час задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, за минулий час, починаючи з 12.10.2024 року і до подання позову у межах справи № 522/233/25-Е, тобто до 06.01.2025 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні повний текст рішення виготовлений 22.05.2025 року.
Суддя А.В. Науменко