справа № 619/2659/24
провадження № 2-др/619/14/25
23 травня 2025 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.
Справа № 619/2659/24
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
представник позивача: адвокат Головашич Ю.О.;
відповідач: ОСОБА_2 ;
представник відповідача: адвокат Гріга К.С.;
третя особа: Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Гвоздович Аліна Ігорівна;
третя особа: Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Копил Валерія Валеріївна,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення.
Стислий виклад позиції позивача.
02 травня 2025 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
06 травня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гріга К.С. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з заявою, яка була сформована в системі 05.05.2025, про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 500,00 грн. В обґрунтування заяви посилалася на те, що представником відповідача у відзиві на позовну заяву, а також у судовому засіданні 23.04.2025 зазначалось, що відповідач планує здійснити відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги та, що усі докази понесення відповідачем витрат у зв`язку із розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Зазначає, що між ОСОБА_2 та адвокатом Грігою К.С. було укладено Договір про надання правової допомоги від 25.09.2024. На виконання п. 2.1 Договору про надання правової допомоги за результатами виконання адвокатом послуг між сторонами було складено Акт приймання-передачі наданих послуг від 02.05.2025, за яким сторонами погоджена вартість наданих адвокатом послуг у загальному розмірі 19 500,00 грн. Таким чином, ОСОБА_2 фактично було витрачено 19 500,00 грн на сплату професійної правничої допомоги, яка підлягає стягненню з позивача ОСОБА_1 .
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
23 травня 2025 року представник позивача - адвокат Головашич Ю.О. через систему «Електронний суд» надала клопотання, в якому просила зменшити суму судових витрат на професійну правничу допомогу стороні відповідача.
У судове засідання сторони, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи не з`явилися, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02.05.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішень про державну реєстрацію відмовлено в повному обсязі.

Мотиви суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по справі.

Згідно з ч. 1ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 2 ст. 246 ЦПК України).

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Головашич Ю.О. надала клопотання, у якому просила зменшити суму судових витрат на професійну правничу допомогу стороні відповідача. Вказала, що з заявленим розміром витрат на правничу допомогу сторона позивача не погоджується, вважає вказану суму надмірно завищеною та неспіврозмірною зі складністю справи, часом витраченим адвокатом відповідача та реальним обсягом наданих послуг, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів та зазначених цін на них, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом та ін. Сторона позивача стверджує, що кожен виїзд до суду у розмірі 2 000,00 грн зазначеного відповідачем є завищеним, при тому, що судові засідання не відбулися з незалежних від позивача причин, тобто розгляду справи не було, а ознайомитися з матеріалами справи легко можна було в Електронному кабінеті онлайн. Підготовка відзиву на позов у сумі 4 500,00 грн є занадто завищеною сумою з огляду на рекомендовані розцінки радами адвокатів України. Заперечення відповідача на подані клопотання процесуального характеру позивачем є певна позиція відповідача яка була зазначена при їх розгляді у судовому засіданні, за яке ж відповідачка окремо зазначила суму у 4 000,00 грн (що є також надмірно завищеною ціною), при тому що брала участь в режимі відеоконференції. Тобто, приїхати до суду вартість адвоката 2 000,00 грн, а участь в режимі відеоконференції 4 000,00 грн, що є не логічним та не співрозмірним. Крім того, дана справа не є складною, розгляд справи по суті відбулося в одне засідання, додаткових документів стороні відповідача надавати не довелося, витребовувати документи також, всі матеріали є в електронній формі, участь адвокат брала в режимі відеоконференції, а тому сторона позивача вважає за доцільним та прохає суд зменшити розмір заявлених судових витрат, так як є занадто завищеним.

У частині третій статті 141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Матеріали справи свідчать, що у відзиві на позовну заяву представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Гріга К.С. було зазначено, що відповідач планує здійснити відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги та, що усі докази понесення відповідачем витрат у зв`язку із розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Сама ж заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, із відповідними доказами на підтвердження цих обставин, була сформована в системі 05.05.2025 та подана 06.05.2025 через систему «Електронний суд», тобто у встановлений п`ятиденний строк після ухвалення рішення у справі по суті, а отже з дотриманням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року по справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гріга К.С. просить стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, у сумі 19 500,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача надано такі документи: ордер про надання ОСОБА_2 правничої допомоги б/н, від 25.09.2024; Договір про надання правової допомоги № б/н, від 25.09.2024, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Гріга К.С.; акт від 02.05.2025 прийому-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 25.09.2024, підписаний сторонами, який включає остаточний розрахунок суми гонорару за надання правової допомоги за Договором про надання правової допомоги на загальну суму 19 500,00 грн.

Так, відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 25.09.2024 виконавцем виконані, а замовником прийняті наступні юридичні послуги: виїзд до Дергачівського районного суду Харківської області та здійснення ознайомлення 25.09.2024 з матеріалами справи № 619/2659/24 2 000,00 грн; виїзд до Дергачівського районного суду Харківської області з метою участі у судовому засіданні 08.10.2024 2 000,00 грн; виїзд до Дергачівського районного суду Харківської області з метою участі у судовому засіданні 16.10.2024 -2000,00 грн; складання та подача до Дергачівського районного суду Харківської області відзиву на позовну заяву 4 500,00 грн; направлення засобами зв`язку АТ «Укрпошта» відзиву на позовну заяву учасникам справи 2 000,00 грн; виїзд до Дергачівського районного суду Харківської області з метою участі у судовому засіданні 30.12.2024 2 000,00 грн; складання та направлення до Дергачівського районного суду Харківської області заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо заяви представника позивача Головашич Ю.О. від 30.01.2025 про надання додаткового строку для подачі відповіді на відзив 1 000,00 грн; складання та направлення до Дергачівського районного суду Харківської області заперечення проти клопотання представника позивача 2 000,00 грн; представництво інтересів відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні 23.04.2025 4 000,00 грн.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 зазначив, «…надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною…».

Отже, суд звертає увагу на те, що участь адвоката Гріга К.С. у цій справі у Дергачівському районному суді Харківської області обмежилась складанням відзиву та участю у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Інші надані адвокатом послуги не є необхідними у даній справі.

Також суд не ставить під сумнів складання представником відповідача клопотань, процесуальних документів, які були подані через систему «Електронний суд», а також відправка поштової кореспонденції, але ці послуги не є тими послугами, які підлягають оплаті у контексті витрат на правничу допомогу, про що неодноразово зазначав Верховний Суд.

Згідно висновків викладених Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).

Враховуючи викладені обставини, складність справи, те, що у задоволенні позову відмовлено, виходячи з обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, проаналізувавши клопотання представника позивача, суд дійшов висновку, що визначений представником відповідача розмір витрат на професійну правову допомогу під час розгляду справи у сумі 19 500,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи та вважає, що справедливим і співмірним буде стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 5 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Підстав для стягнення з позивача ще 14 500,00 грн суд не вбачає.

Частиною першою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 270, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гріга К.С. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 619/2659/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішень про державну реєстрацію.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування(ім`я)сторін та інших учасників справи.

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа: Державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Гвоздович Аліна Ігорівна, місцезнаходження: 61003, майдан Павлівський, буд. 4,;

третя особа: Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Копил Валерія Валеріївна, місцезнаходження: 62303, Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, вул. Сумський шлях, буд. 30.

Повне судове рішення складено 26 травня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок