Єдиний унікальний номер 341/56/25
Номер провадження 2/341/244/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 травня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області, у складі:

головуючого судді Аннишина С.І.,

за участю

секретаря судового засідання: Рарик В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Струць Т.І.,

представника служби у справах

дітей Бурштинської міської ради

Івано-Франківського району

Івано-Франківської області Козар С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування вимог у позові зазначено, що 25 жовтня 2018 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Шлюбне життя у них не склалося і рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2024 року шлюб між ними розірвано. У шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки, він працює прикордонником, то син тривалий час перебував з матір`ю. Однак ОСОБА_2 не виконувала свої батьківські обов`язки, вона вела розгульний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями, залишала сина вдома одного без нагляду на декілька днів, проявляла агресію до сина та дуже сильно його била. Відповідачка неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП, за те, що розпивала алкогольні напої та перебувала у п`яному виді в присутності сина. Коли відповідачка перебувала в стані алкогольного сп`яніння вона дуже била сина, через що, він перебував на лікуванні в КНП «ОКЦЕМД та МК ІФ ОР» з діагнозом забій м`яких тканин голови, гострий бронхіт, ГРВІ, ускладнений токсичний синдром, токсико-ексикоз.

На підставі наведених обставин просить матір ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, посилаючись на те, що відповідачка ніде не працює, зловживає спиртними напоями, та має поганий матеріальний стан, просить призначити аліменти на утримання сина у відсотковому відношенні частки її доходу.

Ухвалою суду від 14 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 30).

Ухвалою суду від 06 березня 2025 року підготовче провадження продовжено строком на тридцять днів, постановлено виклик відповідачки ОСОБА_2 здійснити через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвалою суду від 28 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Представники позивача - адвокат Струць Т.І., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на доводи та обґрунтування викладені в позові, а також на матеріали справи, просила задовольнити їх в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, пояснивши, що він проходить військову службу, а дитина після розлучення з дружиною залишилась проживати з матір`ю. Однак, мати не піклувалася про сина, про що йому стало відомо, коли дитини потрапила в лікарню в тяжкому стані та не цікавилася долею дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомилав, відзиву на позовну заяву не надала. Виклик відповідачки неодноразово здійснювався шляхом направлення повістки рекомендованим листом з повідомленняи про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ) та за дресою фактичного місця перебування ( АДРЕСА_2 ). На адресу суду поверталися поштові конверти із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Додатково виклик відповідачки здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Представник служби у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги. Пояснила, що відповідачка будучи в зареєстрованому шлюбі з позивачем, який несе військову службу, проживала зі співмешканцем в місті Калуш. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. ОСОБА_2 за місцем фактичного проживання, разом з співмешканцем постійно розпивала спиртні напої в присутності дитини та здійснювали над дитиною фізичне насильство. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку у Служби у справах дітей Калуської міської ради. Неодноразово ОСОБА_2 та її співмешканець притягалися до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та невиконання батьківських обов`язків. Начальник поліції міста Калуш звертався з листами до служби у справах дітей Калуської міської ради про позбавлення ОСОБА_2 батьківських справ у зв`язку з жорстоким поводженням з дитиною. На засідання комісії служби у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області ОСОБА_2. не з`явилася. Представник служби з нею спілкувалася в телефонному режимі, де вона повідомила, що на засідання наміру їхати не має, і доля дитини її не цікавить. Після того змінила номер телефону, та на зв`язок не виходила.

Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухваши пояснення учасників провадження, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 10.10.2024 року рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області розірвано (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син - ОСОБА_3 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 20.05.2019, а.с.6), який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю - ОСОБА_2 .

Позивач несе військову службу в зоні бойових дій у п`ятнадцятимобільному прикордонному загоні військової частини НОМЕР_2 в складі Державної прикордонної служби України.

Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) №10359/24, дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 доставлено у ВАІТ машиною швидкої допомоги з діагнозом «Гострий бронхіт, ГРВІ, ускладнене токсиним синдромом. Токсико-ексикоз. Забій мяких тканин». Відомо, що 13.07.2024 дитину в м.Калуш на майданчику знайшла працівниця соціальної служби без свідомості. Після чого викликала поліцію та хлопчика доставлено у відділення соціального захисту дітей м. Івано-Франківська, де дитині провели санітано-гігієніні та лікувальні маніпуляції. У тому ж закладі в хлопчика спостерігалася діарея, блювота, виражені ознаки зневоднення, виявлено множинні тілесні ушкодження у вигляді синців та ран (на обличчі). Як стало відомо пізніше дитину побила мати. 14.07.2024 каретою ШМД доставлено в ОДК, госпіталізовано у ВАІТ, де він отримував лікування по 16.07.2024, після чого дитину переведено у відділення алергології для подальшого лікування. Дитину виписано з стаціонару у задовільному стані. За узгодженням соціальних служб передано батькові. Виписку видано батькові на руки (а.с. 17-18).

Відповідно до акту про факт передачі дитини від 19.07.2024, адміністрація Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, в особі директора Серденько Василя Володомировача в присутності юрисконсульта, передала дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батькові ОСОБА_1 (а.с.19).

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.03.2024, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_2 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя свого сина ОСОБА_3 , а саме розпивала спиртні напої та перебувала у п`яному вигляді в присутності неповнолітнього сина (а.с.22).

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.03.2024, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження. ОСОБА_2 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя свого сина ОСОБА_3 , а саме розпивалала спиртні напої та перебувала у п`яному вигляді в пристуності неповнолітнього сина (а.с.21).

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.08.2024, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. ОСОБА_2 повторно протягом року ухилилилася від виконання передбачених законом обов`язків по догляду за сином ОСОБА_3 , а саме перебувала в стані алкогольного сп`яніння та син залишився в безпорадному стані, та отриимав тілесні ушкодження, внаслідок чого був відібраний та поміщений в ЦСПРД м. Івано-Франківськ, та доставлений до Івано-Франківської ОДКЛ (а.с. 23, 24).

Рішенням виконавчого комітету Бурштинської міської ради Івано-Франківської області «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері відносно малолітнього сина» №69 від 25.02.2025 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що дитина ОСОБА_3 у період з 29.02.2024 по 05.08.2024 перебувала на обліку служби у справах дітей Калуської міської ради, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах через ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. На запит служби у справах дітей Бурштинської міської ради було отримано від служби у справах дітей Калуської міської ради ряд документів, що підтверджують факти ухиляння матері від виконання батьківських обов?язків. Зокрема часті повідомлення Калуського РВІ ГУНП в Івано-Франківській області до служби у справах дітей Калуської міської ради та Калуського міського центру соціальних служб для сімей, дітей та молоді Калуської міської ради про те, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був свідком розпивання алкогольних напоїв його матір?ю ОСОБА_2 та її співмешканцем ОСОБА_4 , а також вчинення домашнього насильства гр. ОСОБА_5 . Листом від 17.07.2024 №01-26/504 начальник Служби у справах дітей Калуської міської ради зверталася із повідомленням до Коменданта прикордонної комендатури інженерного облаштування НОМЕР_3 мобільного прикордонного загону про те, що Служба у справах дітей Калуської міської ради ініціюватиме позбавлення матері ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , 11.05.2019 року.

Калуський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції Івано-Франківській області листами неодноразово звертався до Служби у справах дітей Калуської міської ради щодо розгляду питання про позбавлення батьівських прав ОСОБА_2 , у зв`язку з систематичним невиконанням нею батьківських обов`язків та у зв`язку з вчиненням щодо дитини домашнього насильства (лист від 17.07.2024 №17771/108/59/01-2024; лист №5406/59/04/2024 від 19.02.2024).

У відповідь на лист служби у справах дітей Бурштинської міської ради від 29.01.2025 № 08/13-46-33 про надання характеристики малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з аналізом участі батьків у вихованні дитини, Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей, де перебував малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 13.07.2024 по 19.07.2024, зазначив наступне: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставлений до Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей (далі - Центр) 13.07.2024 року (в суботу) о 16:30 год. працівником СЮП Калуського РВП УГПН в Івано-Франківській області майором поліції Вадимом Злочком у зв?язку з неналежним виконанням материнських обов?язків та залишенням в бездоглядному стані.

Дитина соціально занедбана, одяг брудний, не за віком. Його було знайдено на дитячому майданчику м. Калуша при температурі повітря +37°С. Під час проведення дитині гігієнічних процедур помічником вихователя Центру, виявлені синці по тілу, подряпини по обличчю, та забійна рана над верхньою губою справа. Дитина була виснажена, від їжі відмовлялася.

На ранок, 14.07.2024 року, стан дитини різко погіршився, почалася блювота, діарея, підвищилася температура тіла. З метою покращення стану, дитині було надано регідров та рево воду; для зменшення проявів блювоти прийняв лоперамід, сорбенти (ентеросгель), але стан не покращувався. З огляду на це, було викликано лікаря.

При огляді дитини в Центрі: t 38,1, скарги на спрагу та нудоту, спостерігалися синці по тіду, подряпини, забійна рана над верхньою губою, дитина була виснажена. Для надання медичної допомоги медичною сестрою Центру було викликано швидку допомогу (що знаходиться за адресою: вул. Є. Коновальця, 132, м. Івано-Франківськ). В лікувальному закладі було викликано поліцію для засвідчення зняття побоїв, 14.07.2024 року дитину було госпіталізовано.

З огляду на вищенаведене, надати характеристику малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з аналізом участі батьків у вихованні дитини, Центр не зміг, оскільки впродовж періоду перебування хлопчика у закладі, він фактичио знаходився на стаціонарному лікуванні в обласній дитячій клінічній лікарні.

Разом з цим Центр зазначив, що мати дитини жодного разу не телефонувала та не приходила до Центру, а також не цікавилася станом хлопчика у працівників даного закладу.

19.07.2024 року малолітній ОСОБА_3 вибув із Центру у зв?зяку з поверненням дитини на виховання батькові ОСОБА_1 , відповідно до наказу служби у справах дітей Івано-Франківської ОДА від 17.07.2024 року №30 та акту про факт передачі дитини від 19.07.2024 року.

Всі ці обставини свідчать про умисне ухилення матері від виконання своїх обов?язків і про те, що її дії є системними, а не випадковими. У цій ситуації вже здійснювалися різні заходи впливу на матір: дитина перебувала на обліку в службі у справах дітей через ухилення від обов?язків, але це не вплинуло на її поведінку, притягнення до адміністративної відповідальності не змінило її способу життя. Після потрапляння дитини до центру соціально-психологічної реабілітації дітей та лікарні, вона не вжила жодних заходів, щоб виправити ситуацію або покращити стосунки з сином.

На підставі наведених обставин, комісія прийняла рішення за доцільне позбавити батьківських прав матері ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає зі змісту положень статті 180 Сімейного кодексу України, яка зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин 1-3 статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 2 статті 155 СК України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з статтею 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частини 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до частини 1 статті. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В контексті пункту 2 статті 8 Конвенції ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

Згідно із частиною 1 статті 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 20 від 19.12.2008, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статей 11,12,15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо зобов`язані брати участь у їх вихованні. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватись на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови національних, історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» (заява від 07 грудня 2006 року №31111/04) наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

ЄСПЛ також зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним («Мамчур проти України», заява № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Так, позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що він є батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на даний час проходить військову службу у зоні бойових дій.

Звертаючись до суду із позовом, позивач як на підставу позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина посилався на те, що вона не виконує свої материнські обов`язки щодо сина, веде розгульний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, залишила сина одного вдома без нагляду та жорстоко з ним поводилася.

Отже, правовою підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав позивач визначає пункт 2 частини першої статті 164 СК України.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що «тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками […]. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року у справі № 953/17837/19».

За результатами судового розгляду справи, із врахуванням пояснень позивача та пояснень представника органу опіки і піклування, дослідження письмових доказів, які наявні в матеріалах справи, встановлено, що відповідачка систематично залишала дитину без нагляду та зловживала спиртними напоями, внаслідок чого неодноразово притягалася адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього сина.

Мати систематично ухилялася від виконання батьківських обов`язків, жорстоко поводилася з дитиною, розпивала спиртні напої в її присутності дитини, вчиняла фізичне та психологічне насильство по відношенню до своєї дитини, жорстоко побивши сина, що призвело до його госпіталізації з численними тілесними ушкодженнями, тобто спричинило шкоду здоров`ю дитини Ці факти підтвердженні медичною документацією.

ОСОБА_3 перебував на обліку служби у справах дітей Калуської міської ради та 13.07.2024 був доставлений до Центру соціально - психологічної реабілітації після виявлення його в безпорадному стані у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою материнських обов`язків.

В засіданні служби у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, на якому вирішувалось питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, відповідачка участі не брала, повідомивши, що доля дитини їй байдужа.

В судові засідання ОСОБА_2 також жодного разу не з`явилася, що свідчить про її незацікавленість в участі у житті дитини.

При прийнятті рішення суд враховує, що відповідачка аморально поводилася зі своєю дитиною, її поведінка та дії свідчать про негативний вплив на неї.

Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , оскільки цей висновок містить обставини, які свідчать про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, та які є законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що існує серйозний ризик фізичної, емоційної та психічної травми від спілкування дитини з матір`ю, а також те, що неодноразові заходи впливу на матір не призвели до зміни її ставлення до виконання нею її батьківських обов`язків, врахувавши, що реалізація відповідачкою батьківських прав та виконання неї батьківських обов`язків не відповідає якнайкращому інтересу дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її сина ОСОБА_3 .

Саме така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 09.04.2025 у справі № 727/4341/25.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, суд виходить з такого.

Згідно з частинами другою та третьою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 2 частини першої статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини п`ятої статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналіз змісту вказаних положень Сімейного кодексу України дає підстави для висновку про те, що право на отримання аліментів має той з батьків чи законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як установлено під час розгляду справи, на цей час дитина ОСОБА_3 проживає з батьком, який повністю утримує її.

Водночас, розглядаючи цей спір, суд керується приписами статті 3 Конвенції про права дитини, де імперативно визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд ураховує, що позовна вимога про стягнення з відповідачки аліментів направлена на забезпечення належного утримання малолітнього сина і заявлена, перш за все, в інтересах дитини.

Відповідно до частин другої та третьої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Оскільки відповідачка у судове засідання не з`явилась, позовні вимоги щодо стягнення з неї аліментів на утримання дитини не спростувала, не надала доказів щодо свого матеріального становища, суд, виходячи із закріплених частиною дев`ятою статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, вважає за необхідне стягувати з відповідачки щомісячно аліменти на користь і на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повновму обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене, стягнення аліментів слід прозпочати з 09 січня 2025 року та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач не сплачував судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських права, оскільки як військовослужбовець звільнений від сплати судового збору, тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1211, 20 грн).

Керуючись статтями 12, 13, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, статтями 150, 164 - 166 СК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення розпочати з 09 січня 2025 року і здійснювати до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Третя особа - Служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, вул. Січових Стрільців, 4, м. Бурштин, Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Повний текст рішення складено 28 травня 2025 року.

СуддяСвятослав АННИШИН