Справа № 465/311/25
Провадження 2/465/1815/25
РІШЕННЯ

Іменем України

26.05.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Кузь В. Я.

за участю секретаря судового засідання Гайдучок І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Львові цивільну справу № 465/311/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третіх осіб - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства Оборони України про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу. Зокрема, просить встановити факт спільного проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та її, ОСОБА_1 , а саме з 2019 року по день смерті ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.11.2024 під час виконання військового обов`язку щодо захисту територіальної цілісності України загинув ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вона, позивачка, проживала однією сім`єю упродовж останніх п`яти років. Зазначає, що вона познайомилася з ОСОБА_4 за місцем праці позивача у Львівському центрі надання послуг учасникам бойових дій, куди останній звернувся для надання консультаційних послуг та з інших питань. Після знайомства у них почались стосунки, вони спільно проводили вільний час, а згодом через два місяці почали проживати спільно за її, позивачки, місцем проживання. З часу початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України ОСОБА_4 проходив службу та був командиром машини І механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Усі вихідні та відпустку він проживав у неї, вони вели спільне господарство, проводили ремонт у її будинку. За період спільного проживання придбали ряд побутової техніки, автомобіль, який був у її власності, а відтак, вона подарувала ОСОБА_4 для потреб армії і даний автомобіль було спалено під час виконання бойового завдання. ОСОБА_4 , перебуваючи в зоні бойових дій, постійно здійснював перекази коштів для її особистих потреб. Після загибелі ОСОБА_4 було поховано у Львові з відповідними знаками пошани, організацією поховання та догляд за могилою здійснює вона. Крім того, зазначає, що батьки ОСОБА_4 проти факту спільного проживання не заперечують. Відтак, просить встановити факт спільного проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2019 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.03.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого розгляду.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 09.04.2025 відкладено слухання справи на 14 травня 2025 року на 13 год. 10 хв., залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - Військову частину НОМЕР_1 та Міністерство Оборони України.

В письмових поясненнях представник Міністерства Оборони України зазначає, що позов є необґрунтованим та таким, який не підлягає задоволенню. Подані позивачкою докази належним чином не підтверджують, що вона перебувала у родинних (сімейних) відносинах з загиблим ОСОБА_4 . Позивачкою долучено копію витягу з банку про переказ коштів лише за 2024 рік, а не з 2019 року. З позовної заяви, невідомо чи перебуває/перебувала позивачка у шлюбі. Також, невідомо чи перебував ОСОБА_4 у шлюбі. Фото, надані позивачкою, не є належним доказом через те що, не можна визначити в якому році вони були здійсненні і неможливо підтвердити що на фото, позивач і загиблий.

Представник Військової частиниа НОМЕР_1 в письмових поясненнях зазначив, що рішення суду у даній справі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не може вплинути на права та обов`язки військової частини НОМЕР_1 та просить розгляд справи проводити без участі військової частини.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті цивільну справу.

В судовому засіданні позивачка та її представниця надали аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві, просять позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення позовних вимог, зазначили, що позивачка дійсно проживала з їхнім загиблим сином однією сім"єю понад п"ять років.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 щощо задоволення позовної заяви не заперечив.

Представник Міністерства Оборони України просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_3 в чергове судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки за станом здоров"я не може безпосередньо прибути в судове засідання, підтвердила факт проживання свого загиблого сина з позивачкою, просить позов задоволити.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно копії паспорту серії НОМЕР_3 позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту фактичного місця проживання №38-вих-42308, виданого 24.03.2025 в.о. керівника відділу "Офіс Львівської громади у селищі Брюховичі" О. Горячою, в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 проживав без реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до відбуття на службу у зону ведення бойових дій, на підставі свідчень сусідів.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 06 грудня 2024 року, гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 06.12.2024 складено відповідний актовий запис №7149.

Обставини видачі свідоцтва про смерть підтверджені безпосередньо в судовому засіданні керівником відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Р.І. Хвалібота.

В матеріалах справи міститься копія витягу з наказу тво командира вч НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_5 від 20.09.2024 №306 про вибуття старшого сержанта ОСОБА_4 до складу сил та засобів ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_5 " ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", які залучаються та приймають безпосереню участь у бойових діях, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) з метою виконання службових (бойових, спеціальних) завдань з 21 вересня 2024 року.

Згідно витягу з наказу тво командира вч НОМЕР_1 (по стройовій частині) ОСОБА_5 від 14.10.2024 №331 ОСОБА_4 призначено на посаду командира машини 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, ВОС-121114А.

В матеріалах справи міститься витяг з наказу командира вч НОМЕР_1 (з основнох діяльності) ОСОБА_6 вд 09.01.2025 №104 "Про результати службового розслідування", згідно якого встановлено, що військовослужбовець вйськової частини за контрактом командир машини 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частиниа НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який вважався зниклим безвісти, загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання бойового завдання за бойовим розпорядженням, пов"язаним із захистом Батьківщини у зв"язку зі збройною агресією російської федерації проти України в районі населеного пункту Нововодяне Сватівського району Луганської області.

Дана обставина також підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №1431/2024, виданим 05 грудня 2024 року.

Позивачка стверджує, що вона проживала разом з ОСОБА_4 однією сім"єю як чоловік і дружина з 2019 року та по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даний факт визнається батьками загиблого, навіть після роз"яснення судом такого визнання.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного.

Відповідачі у справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які є батьками загиблого ОСОБА_4 , дану обставину визнали під час розгляду справи.

Крім того, позивачкою до позовної заяви долучено ряд документів, зокрема, виписка по банківській картці та банківському рахунку за період з 01.01.2024 по 30.11.2024, з якої вбачається, що ОСОБА_4 неодноразово здійснював переказ грошових коштів ОСОБА_1 .

З копії квитанції №30341939-1 вбачається, що ОСОБА_4 11.03.2020 здійснював переказ коштів згідно кредитного договору №1/3871972 від 12.02.2020, стороною якого була ОСОБА_1 .

З досліджених у судовому засіданні фотознімків, які містяться в матеріалах судової справи, вбачається, що позивачка та ОСОБА_4 проводили вільний час разом, проживали та відпочивали разом. При цьому суд враховує, що протилежного в судовому засіданні не доведено.

Відповідно до ст.16 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

Відповідно до п.4 ст.16-1 цього закону, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених упідпунктах 1-3пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, серед іншого, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Згідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення ст. 74 СК України.

Встановлення факту проживання з особою однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливе лише у випадку доведення позивачем фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а також інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанови Верховного Суду у справах № 588/350/15, 755/18012/16, 643/6799/17, 369/3338/17).

У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Конституційний суд України у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» визначає, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (абз.5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року).

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Верховного Суду від 23 травня 2020 року у справі №686/8440/16-ц, провадження №61-15699св19).

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц, провадження № 61-38901св18).

У постанові від 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з 2019 року по час розгляду справи у зареєстрованому шлюбі між собою, чи з іншими особами, не перебували.

В судовому засіданні позивачкою доведено факт, що вона проживала разом з ОСОБА_4 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, вела з ним спільне господарство, мала спільні витрати, спільний бюджет, купляла майно для спільного користування.

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій службі) ОСОБА_7 від 09.05.2025 №189 вбачається, що ОСОБА_4 призваний на військову службу 07.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час служби використовував автомобіль, що належав позивачці.

ІНФОРМАЦІЯ_7 при виконанні військового обов`язку по захисту України в районі населеного пункту Нововодяне Сватівського району Луганської області ОСОБА_4 помер від отриманих поранень.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність, допустимість і достатність таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Надані позивачкою докази її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , наявності спільного побуту, бюджету, ведення спільного господарства, суд визнає належними, допустимими та достатніми доказами.

Позивачка позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначений факт.

Встановлення факту проживання позивачки ОСОБА_1 з ОСОБА_4 не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів, у тому числі Міністерства Оборони України з огляду, що загальний розмір виплат залишається незмінним.

Відповідно до п. 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кіган проти Ірландії" №16969/90 від 26.05.1994 року "…поняття «сім`я» не обмежується виключно відносинами, заснованими на шлюбі і може включати інші de factо «сімейні узи», коли сторони живуть спільно поза шлюбом…".

Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

У рішенні по справі "Джонстон та інші проти Ірландії" від 18.12.1996 року №6/1985/92/139 Європейський суд з прав людини зазначив, що особи, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом, що забезпечуватиме дотримання ст. 8 Конвенції, яка передбачає право на повагу до сімейного життя.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом".

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

На підставі наведеного, керуючись статями 3,10,12, 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю третіх осіб - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства Оборони України про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу - задоволити.

Встановити факт спільного проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2019 року по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення його повного тексту до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач 2: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса: АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_5;

Третя особа 2: Військова частина НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_8 );

Третя особа 3: Міністерство Оборони України, юридична адреса: м. Київ, пр. Повітряних Сил, буд. 6.

Суддя В. Кузь