Дата документу 22.05.2025 Справа № 334/620/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/620/25 Головуючий у 1-й інстанції: Добрєв М.В.
Провадження № 22-ц/807/825/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Трофимової Д.А.,

суддів: Гончар М.С.,

Полякова О.З.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє піклувальник ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє піклувальник Ющенко Валентина Дмитрівна, до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Федосенко Костянтин Олегович, про скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє піклувальник Ющенко В.Д., звернувся до суду з позовом ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Федосенко К.О., про скасування державної реєстрації права власності, просив суд скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє Ющенко Валентина Дмитрівна, до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Федосенко Костянтин Олегович, про скасування державної реєстрації права власності визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 , від імені якого діє піклувальник Ющенко В.Д., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що постановою Запорізького апеляційного суду 17 серпня 2021 року було частково задоволено заяву ОСОБА_2 ; обмежено цивільну дієздатність її онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено над ним піклування.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року над обмежено дієздатним ОСОБА_1 встановлено піклування, піклувальником призначено його бабусю ОСОБА_2

ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства, що підтверджується медичними документами, випискою з акту огляду МСЕК, довідкою до акту огляду МСЕК.

Вважає, що суд першої інстанції помилково послався на ч. 6 ст. 300 ЦПК України, оскільки ця норма стосується осіб, які визнані недієздатними, а не обмежено дієздатними.

Крім того, відповідне судове рішення не скасовано і продовжує діяти, цивільну дієздатність ОСОБА_1 не поновлено, і таке питання перед судом на разі не порушується.

Учасники справи своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення - 22.05.2025 року.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду про визнання ОСОБА_1 обмежено дієздатним датоване 17.08.2021 року, а тому дійшов висновку, що строк дії рішення на момент подачі позову до суду закінчився. Рішення про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною суду не надано. Тому суд вважав за необхідне повернути вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє Ющенко В.Д.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

У пункті 1 частини першої статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Частиною першою статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року було обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 . Встановлено над ОСОБА_1 піклування.

Копію рішення направлено Органам опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 піклувальника у передбаченому законом порядку (а.с. 27-32).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року заяву районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, як органу опіки та піклування, в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення піклування задоволено.

Встановлено піклування над обмежено дієздатним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , призначено піклувальником його бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Верховний Суд в постанові від 08.01.2024 року у справі № 753/1905/22 зазначив, що Європейський суд з прав людини наголошував, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, а й реальним.

Колегія суддів наголошує, що обмежено дієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб). Держава несе обов`язок забезпечити захист та реалізацію прав обмежено дієздатних осіб, створити умови для задоволення їхніх потреб.

У Рішенні від 24 квітня 2018 року № 3-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що право людини на повагу до її гідності, як і її право на життя, є невід`ємним, невідчужуваним, непорушним та підлягає безумовному захисту з боку держави; у статтях 27, 28 Конституції України інституціалізовано не лише негативний обов`язок держави утримуватися від діянь, які посягали б на права людини на життя та повагу до її гідності, а й позитивний обов`язок держави, який полягає, зокрема, в забезпеченні належної системи національного захисту конституційних прав людини шляхом розроблення відповідного нормативно-правового регулювання; впровадженні ефективної системи захисту життя, здоров`я та гідності людини; створенні умов для реалізації людиною її фундаментальних прав і свобод; гарантуванні порядку відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушень конституційних прав людини; забезпеченні невідворотності відповідальності за порушення конституційних прав людини. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.02.2024 року у справі № 37472/34/21.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (ч. 1 ст. 59 ЦК України).

Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 60 ЦК України).

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема, свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна (п. 2 ч. 1 ст. 62 ЦПК України).

Піклування припиняється у разі: 1) досягнення фізичною особою повноліття; 2) реєстрації шлюбу неповнолітньої особи; 3) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 4) поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої була обмежена (ч. 1 ст. 77 ЦК України).

Звільнення опікуна чи піклувальника в разі, якщо їх призначив суд, і призначення ними інших осіб здійснюються в порядку, встановленому частиною другою статті 300 цього Кодексу (ч. 5 ст. 63 ЦПК України).

Суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу (ч. 2 ст. 300 ЦПК України).

Як зазначалося вище, постановою Запорізького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року було обмежено цивільну дієздатність ОСОБА_1 . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року встановлено піклування над обмежено дієздатним ОСОБА_1 , призначено піклувальником його бабусею ОСОБА_2 .

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що піклування припинилося.

Посилання суду першої інстанції на положення ч. 6 ст. 300 ЦПК України є помилковим, оскільки нею врегульовано строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, а цивільну дієздатність ОСОБА_1 було обмежено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про наявність процесуальних підстав для повернення заяви, чим обмежив позивача у здійсненні права на звернення з позовом до суду. Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до постановлення помилкової ухвали, і є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на те, що предметом оскарження є ухвала суду про повернення позовної заяви, судові витрати підлягають відшкодуванню на підставі ст. 119 ЦПК України за результатами розгляду справи по суті, тому апеляційним судом розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 259, 367-369, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє піклувальник ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2025 року у цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 22 травня 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: М.С. Гончар

О.З. Поляков