Справа № 331/1041/25
Провадження № 2-н/331/162/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про видачу судового наказу за вимогою про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя», в особі представника Ісмайлової Людмили Олександрівни, яка діє на підставі наказу № 67-к від 24.12.2021 року, звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком на загальну суму 6609,13 грн. за період з 01.03.2024 року по 31.01.2025 року, а також судового збору у розмірі 302,80 грн.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

20 лютого 2025 року боржник ОСОБА_2 звенулася до суду через підсистему «Електронний суд» із заявою, в якій зазначає, що розрахунок заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, наданий заявником, не містить відомостей щодо тарифу, періоду та формули розрахунку суми для нарахування. Враховуючи вищевказане, просить суд відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Того ж дня, боржник надала окремо до суду через підсистему «Електронний суд» клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату послуг по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з лютого 2024 року по лютий 2025 року на загальну суму 7 810,79 грн.

У пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв в порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року зазначено, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Отже, аналізуючи вищезазначене, враховуючи заперечення боржника щодо розрахунку заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, слід прийти до висновку, що між сторонами існує спір про право, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження - це особливий вид цивільного процесу, спрямований на вирішення безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу.

Відповідно до частини 3 статті 165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до частини другої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

У даному випадку, із поданих до суду заяви про видачу судового наказу та заяв боржника ОСОБА_2 вбачається спір, що за правилами п. 3) ч. 1 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу, відповідно заявлений спір має бути вирішений у порядку позовного провадження, а тому суд вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу.

За правилами ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 177, 353, 354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» у видачі судового наказу за вимогою про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком.

Направити Товариству з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» копію ухвали.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун