Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2/641/1520/2025 Справа № 641/1675/25
У Х В А Л А

27 травня 2025 року м.Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Щепелевої Г.М.

за участю секретаря судового засідання Рікунової Є.Е.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №641/1675/25 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Слобідського районного суду міста Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

31 березня 2025 року через канцелярію суду відповідач подала клопотання про надання строку на примирення подружжя.

В судовому засіданні відповідач клопотання підтримала та просила суд надати строк для примирення, посилаючись на недопущення моральних страждань спільної дитини та надання можливості позивачу обміркувати своє рішення.

Представник позивача категорично заперечував проти надання строку на примирення, послався на те, що примирення неможливе. Позивач тривалий час проживає з іншою жінкою та ухвалив свідоме рішення щодо розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши заяву, вислухавши пояснення сторін, дійшов такого висновку.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України передбачено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» в пункті 10 роз`яснює, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 7 ст. 240 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість зупинення провадження у справі для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком.

Наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. При цьому надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом.

В заяві сторони відповідача про надання строку на примирення не викладено обставин і не зазначено конкретних правових доказів, які б свідчили про наявність у позивача наміру на примирення.

Тому, суд не вбачає підстав для надання подружжю строку для примирення з огляду на категоричне заперечення щодо примирення зі сторони позивача.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що надання подружжю строку для примирення, всупереч бажанню позивача, буде суперечити закону та моральним засадам суспільства, оскільки суд не може примушувати одного з подружжя вчиняти дії, направлені на примирення з іншим, тому суд не має підстав для застосування ст. 111 СК України та надання сторонам строку для примирення.

Керуючись ст.ст.240,258-261,353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволення заяви відповідача ОСОБА_2 про надання строку примирення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 27.05.2025 о 15:30 год.

Суддя -Г. М. Щепелева