Номер провадження 2/243/1073/2025
Номер справи 243/3461/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«23» травня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

з участю: секретаря судового засідання Чернікової Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, в залі судових засідань № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ПРОКОПЦЕВ Сергій Вікторович, до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона доводилась дочкою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилась спадщина: 1/2 частка житлового будинку А-1 загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 16,2 кв.м з відповідною часткою господарських будівель і споруд: сарай Б, сарай В, погріб Г, сарай Д, сарай Е, вбиральня Д, огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкове майно належало ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.04.1993, реєстровий №484. Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на успадковане майно, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності на нерухоме майно у спадкодавця.

Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку садибного типу А-1 загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 16,2 кв.м з відповідною часткою господарських будівель і споруд: сарай Б, сарай В, погріб Г, сарай Д, сарай Е, вбиральня Д, огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_3 , та представник позивача адвокат Прокопцев С.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії АН №1677230 від 25 квітня 2025 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_4 , до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.08.1962 року, ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 .

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 28.09.1985 року, ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Таким чином, ОСОБА_3 доводиться рідною дочкою ОСОБА_5 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 21 листопада 2024 року за №9, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частка житлового будинку садибного типу А-1 загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 16,2 кв.м з відповідною часткою господарських будівель і споруд: сарай Б, сарай В, погріб Г, сарай Д, сарай Е, вбиральня Д, огорожа №1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, інші спадкоємці відсутні.

ОСОБА_3 прийняла спадщину, оскільки проживала разом із спадкодавцем і відповідно до довідки Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 25.11.2024 №20-16/2-4659 була зареєстрована на момент його смерті за однією адресою зі спадкодавцем.

ОСОБА_3 звернулася до державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецької Т.П. з приводу оформлення своїх спадкових прав після ОСОБА_5 , але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 лютого 2025 року, якою ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , оскільки спадкоємцем не надано документ, який встановлює право власності на майно.

Відповідно до довідки, наданої Відділом зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 29.010.2025 за №04-01/141, право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою слов`янською державною нотаріальною конторою 27.04.1993 року за реєстровим №484, дата реєстрації в КП «БТІ» 25.06.2001 року, номер запису 120 у реєстровій книзі 2.

На сьогодні 1/2 частка вищевказаного житлового будинку належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2001, реєстровий №1-2563 (Витяг з Державного реєстру речових прав №396808581 від 27.09.2024) та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2025, реєстровий №1-174 (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №80325948 від 04.03.2025, Витяг з Державного реєстру речових праві №416190819 від 04.03.2025).

На теперішній час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу і відсутністю можливості отримання дублікату цього документу, ОСОБА_3 не може отримати документ, який би посвідчував її права на успадковане майно в позасудовому порядку.

Згідно з п.3.1 Постанови Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця».

У встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки нотаріусу не надано документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, шляхом визнання прав.

Відповідно до 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», враховуючи вищевикладене та визнання позову відповідачем, вимога позивача про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 355, 356 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ПРОКОПЦЕВ Сергій Вікторович, до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/2 частку житлового будинку садибного типу А-1 загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 16,2 кв.м, з відповідною часткою господарських будівель і споруд: сарай Б, сарай В, погріб Г, сарай Д, сарай Е, вбиральня Д, огорожа №1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23 травня 2025 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова