Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А. М.,

представника відповідача - Лушкіна М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.08.2024року справу було передано за підсудністю Подільському районному суду м. Києва.

19.09.2024р. справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було отримано Подільським районним судом м. Києва та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 вересня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Войтенко Т.В.

Заочним рішенням Подільського районного суду м.Києва від 14.01.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №07775-01/2022 від 10.01.2022 у розмірі 27 900 грн., з яких 12000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 15900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №2858848 від 25.01.2022 у розмірі 11457,74 грн., з яких 2499,99 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 8957,75 грн.- сума заборгованості за відсотками.

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3028,00 грн. судового збору.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 06.03.2025 заочне рішення Подільського районного суду м.Києва від 14.01.2025 було скасоване, а справу призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10 січня 2022 року між відповідачем та ТОВ «ФК «Інвеструм», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено кредитний договір №07775-01/2022, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 12 000,00 грн., строком на 12 днів із сплатою процентів за користування кредитом.

Також між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», 25 січня 2022 року було укладено другий договір позики №2858848, на підставі якого відповідачем отримано кошти в розмірі 2500,00 грн., строком на 364 дні із сплатою процентів за користування кредитом.

Посилаючись на те, що кредитор виконав своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, але останнім кредит не погашається, позивач, як особа, до якої перейшло право вимоги від первісних кредиторів, звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості:

?за Кредитним договором №07775-01/2022 в розмірі 27 900,00грн., з яких:

-12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-15 900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

?за Договором позики №2858848 в розмірі 11 457, 74 грн., з яких:

-2 499,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-8 957,75грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою.

У Відзиві на позовну заяву представник відповідачки - адвокат Лушкін М.Ю. заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що позивач не довів переходу до нього права грошової вимоги до Відповідачки за Договором №07775-01/2022 від 10 січня 2022 року та за Договором № 2858848 від 25 січня 2022 року. Наявні в матеріалах справи копія Договору факторингу №31012023 від 31 січня 2023 року та копія Договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року не містять всіх сторінок Договорів (надано лише з 1 по 4 сторінку та 9 сторінку таких Договорів), що позбавляє можливості дослідити його зміст у повному обсязі та встановити зміст (предмет) договорів, за якими, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами. Окрім того, Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року та Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу №19072023 від 19 липня 2023 року не підписано та не завірено печатками сторін. Фактично додані витяги є документами, що надруковані Позивачем та підписані його представником, що не є ідентичним копії оригінального документа.

У Відзиві представник відповідача посилається на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги до Позивача за Договором факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року та Договором факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року.

У Відзиві на позовну заяву представник відповідачки заперечує підписання відповідачкою Договору №07775-01/2022 від 10 січня 2022 року та Договору № 2858848 від 25 січня 2022 року і отримання кредитних коштів за такими договорами, погодження всіх істотних умов вказаних кредитних договорів. Вказує, що Договір № 07775-01/2022 від 10 січня 2022 року та Договір № 2858848 від 25 січня 2022 року не містять відомостей про їх підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме Відповідачкою, оскільки саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних Відповідачки не підтверджує проходження нею верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства.

Відомості про те, що відповідачка пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету клієнта із зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту) підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та підписала договори одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та Закону України «Про платіжні послуги», належними, допустимими, достатніми доказами не доведено і факту укладання кредитних договорів саме Відповідачкою не підтверджує.

Також у Відзиві звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що веб-сайт в мережі Інтернет www.credit7.ua та www.zecredit.com.ua належать саме ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ "ФК "Інвеструм", як і відсутній відповідний документ на підтвердження того, що Відповідачка отримувала смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором. На підтвердження укладення договору Позивач надав копію Договору №2858848 від 25 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 . Натомість Відповідачкою у даній справі є ОСОБА_3 . Відтак, вважає, що Відповідачка не є стороною долученого до позову Договору № 2858848 від 25 січня 2022 року.

У Відзиві представник відповідача звертає увагу суду на те, що матеріали справи не містять належних доказів перерахування Товариством кредиту у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Відповідачки. Позивачем не доведено, що позичальнику надано кредитні грошові кошти в строк, у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Вважають, що додані до позовної заяви роздруковані розрахунки заборгованості є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Крім того, позивачем не надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з Відповідачки, зокрема простроченої заборгованості за процентами із зазначенням, за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою.

Також вказують на те, що паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору. Позивачем виписка по рахунках Відповідачки не надана. Отже, укладення кредитного договору і надання позичальнику кредитних коштів за обставин, викладених в позові, вважають недоведеними, а тому в задоволенні вказаного позову просять відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

У Відповіді на відзив позивач просить задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що 10 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та Відповідачем було укладено кредитний договір №07775-01/2022, який підписано електронним одноразовим ідентифікатором W684. 25 січня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Відповідачем було укладено кредитний договір №2858848 (далі - Кредитний договір №2858848), який підписано електронним одноразовим ідентифікатором K408. Вказує, що у відповідності до умов кожного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Відповідачем при укладанні відповідного договору.

Позивач звертає увагу суду, що обставини укладення кожного вказаного договору Відповідач не спростував належними та допустимими доказами.

Щодо ненадання доказів зарахування коштів, вказує, що не володіє оригінали документів первісних кредиторів, тому не міг надати відповідні докази. Фактор став кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набув відповідні права вимоги в момент підписання договору факторингу. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав Вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №31012023 від 31.01.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 27900,00 грн., з яких: - 12000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками

Відповідно до Реєстру боржників від 19.07.2023 до Договору факторингу №19072023 від 19.07.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 11457,74 грн., з яких: - 2499,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 8957,75 грн. - сума заборгованості за процентами.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглядати без його участі.

У судовому засіданні представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що ОСОБА_1 заперечує факт укладення договорів, а позивач не надає докази зарахування коштів на картковий рахунок відповідачки, не доводить розмір заборгованості та правильність її нарахування.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 10 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №07775-01/2022 (а.с. 7-9).

25 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №2858848 (а.с. 23-28).

Вищевказані електронні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій договори між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не були б укладені. Тобто, для укладання кредитного договору №07775-01/2022 від 10 січня 2022 року, кредитного договору №2858848 від 25 січня 2022 року Відповідачем вчинено ряд дій без здійснення яких договір не був би укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання кожного вказаного договору в електронній формі.

Так, частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

31 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №31012023, за умовами якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №07775-01/2022 від 10 січня 2022 року (а.с.13-15).

19 липня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19072023 від 19 липня 2023 року, за умовами якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №2858848 від 25 січня 2022 року (а.с.33- 35).

Посилаючись на те, що ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Лінеура Україна» зарахувало кредитні кошти на ім`я ОСОБА_4 , а відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з наданих позивачем розрахунків кредитна заборгованість відповідача становить за Кредитним договором №07775-01/2022 в розмірі 27 900,00грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.18); за Договором позики №2858848 в розмірі 11 457, 74 грн., з яких: 2 499,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 957,75грн. - сума заборгованості за процентами за користування позикою (а.с.38).

Констатуючи даним судовим рішенням факт укладення кредитних договорів, що доводиться доказами у справі, суд не може констатувати факт зарахування коштів ОСОБА_1 , та, відповідно, встановити факт наявності чи відсутності заборгованості за договором.

Так, відповідно до п.1.6. Договору про надання фінансового кредиту №07775-01/2022 від 10.01.2022, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Відповідно до п. 2.1. Договору № 2858848 від 25 січня 2022 року Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки Клієнта. Згідно із п. 2.4. Договору № 2858848 від 25 січня 2022 року кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п. 2.1. Договору.

Втім, звертаючись до суду з даним позовом, позивач не надав доказів на підтвердження перерахування Відповідачці коштів по кредитних договорах - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Більше того, реквізити повного карткового рахунку позичальника (на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів) в матеріалах справи не міститься. Номер платіжної картки є частково зашифрованим і всіх позначень 16 значного номеру картки не містить. Банківські реквізити позичальника, згідно матеріалів справи є невизначеними.

Відтак, суд не може вважати доведеними ті обставини, що первісні кредитори дійсно здійснили перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 , та не може припускати, що карта НОМЕР_1 (зазначена у п. 2.1. договору від 25.01.2022), на яку повинен був перерахувати кошти кредитор, дійсно належить ОСОБА_1 .

Позивач, отримавши заяву про перегляд заочного рішення, яка фактично ґрунтувалася на тому, що в матеріалах справи відсутні докази зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 , маючи можливість заявити клопотання про витребування доказів у банку - емітента картки НОМЕР_1 до початку розгляду справи після скасування заочного рішення, клопотання про витребування доказів до суду не подав. Натомість, позивач обмежився позицією у Відповіді на відзив, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами договорами, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором.

За відсутності доказів про здійснення перерахунку коштів первісними кредиторами або доказів про надходження коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 , складається ситуація, коли позивач просить суд припускати, що кошти дійсно були зараховані ОСОБА_1 у зазначеній сумі, дійсно надійшли у вказану позивачем дату, лише керуючись складеним позивачем розрахунком. При цьому, факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 заперечує.

Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Крім того, позивачем не надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з Відповідачки, зокрема простроченої заборгованості за процентами із зазначенням, за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою, адже відсотки у розмірі, встановленому договором, відповідно до ст. 1048 ЦК України могли нараховуватися лише за період, на який надавався кредит.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що обставини справи не підтверджені належними засобами доказування, зокрема, позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а також доказів наявності заборгованості саме у визначеному у позові розмірі, а позовні вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. Втім, компенсації відповідачці за рахунок позивач підняє судовий збір, сплачений за подачу заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 484,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 616, 623, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259,263, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 484,48 грн. судового збору, сплаченого за подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Учасники:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, м.Київ, вул. Симона Петлюри, 30)

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Т.В. Войтенко