ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 травня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/14115/24

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/836/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Чернігівська міська рада

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (суддя Супрун О.П.), ухвалене о 08 год. 52 хв. у м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення їй додаткового строку в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано тим, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Позивачка здійснила поховання ОСОБА_2 та забезпечила організацію поховального процесу. У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України вона у 2022 році вимушено виїхала до Ізраїлю, де проходила тривале лікування через загострення хронічних захворювань. У 2022 році на території Чернігівської області тривали активні бойові дії, що супроводжувалися обстрілами, внаслідок чого діяльність нотаріусів та державних органів була обмежена, що створило об`єктивні, непереборні перешкоди для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки з 24 лютого 2022 року в Україні діє воєнний стан, позивачка, побоюючись за своє життя та здоров`я, не змогла звернутися до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк. Після звернення до органів нотаріату їй було роз`яснено факт пропуску строку. Вважає, що зазначені обставини є поважними причинами та підставою для визначення їй додаткового тримісячного строку з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2025 року відомлвено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення мотивовано тим, що позивачка не довела належними доказами факт родинного зв`язку зі спадкодавицею ОСОБА_2 , а відтак не підтвердила свого права бути спадкоємцем за законом, що унеможливлює визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, при цьому суд не аналізував доводи позову щодо поважності причин пропуску строку, оскільки сам по собі факт пропуску не має правового значення для особи, яка не є спадкоємцем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вказує, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову, не з`ясувавши всіх істотних обставин справи, обмежено оцінив надані докази та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, при цьому не врахував, що позивачка подала наявні документи для підтвердження родинного зв`язку, не маючи можливості отримати свідоцтво про народження батька або його актового запису про народження через їх зберігання на території російської федерації. Крім того, позивачка зазначає, що з`ясування факту спорідненості та належності особи до кола спадкоємців - це питання, яке вирішується нотаріусом у межах спадкової справи під час підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом не було досліджено, чи існує чинний заповіт, хоча зі Спадкового реєстру їй стало відомо про наявність посвідченого 8 лютого 2011 року заповіту, оформленого приватним нотаріусом Бірюковою О.В.. Позивачка вважає, що вимушене перебування за кордоном, тривале лікування та неможливість звернення до нотаріуса через воєнні дії через обмеження в роботі державних органів у 2022 році є поважними причинами пропуску строку, що обґрунтовує необхідність визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівська міська рада просить суд залишити апеляційну скаргу позивачки без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Вказує на те, що позивачка не надала належних і допустимих доказів родинного зв`язку зі спадкодавицею, зокрема документів, які б підтверджували спорідненість та право на спадкування. Її твердження про те, що вона може звернутися із заявою про встановлення факту родинних зв`язків лише після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва, є суб`єктивним тлумаченням законодавства. Крім того, позивачка не довела наявності об`єктивних, непереборних або істотних обставин, які б перешкоджали їй звернутися із заявою про прийняття спадщини в період з 31 січня по 31 липня 2022 року, як того вимагає ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Факт проживання за межами України чи проходження лікування сам по собі не є безумовно поважною причиною пропуску строку. Подані медичні документи не охоплюють відповідний шестимісячний період з часу відкриття спадщини або не підтверджують втрату дієздатності чи неможливість подати заяву у цей період. Введення воєнного стану також не є безумовною причиною пропуску строку, оскільки активні бойові дії на території Чернігівської міської територіальної громади тривали лише з 24 лютого по 31 березня 2022 року. Тим часом позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини лише у вересні 2024 року - більш як через два роки після спливу встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відтак, рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, законним і таким, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина (а.с. 12).

Згідно з довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18 жовтня 2024 року № 5831, станом на 31 січня 2022 року ОСОБА_2 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 одна та знята з реєстрації 02.02.2022 року у зв`язку зі смертю (а.с. 44).

До спадкового майна померлої належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 13-16).

Спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_2 не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 17 грудня 2024 року (а.с. 64).

Позивачка ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про поховання від 01 лютого 2022 року (а.с. 12 зворот).

У вересні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Глоби Н.М. із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус повідомила, що у зв`язку з пропущенням спадкоємцем строку для прийняття спадщини та відсутністю факту спільного проживання із спадкодавицею оформлення спадкових прав не вбачається можливим (а.с. 17).

За клопотанням позивачки апеляційним судом від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бірюкової О.В. витребувано належним чином завірену копію заповіту від 08 лютого 2011 року за реєстровим № 86, за яким за життя ОСОБА_2 заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , 1989 року народження.

Отже, позивачка не є спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 померлої ОСОБА_2 .

У позові позивачка стверджувала, що померла ОСОБА_2 є її тіткою, на підтвердження чого надала копію свого свідоцтва про народження від 21 травня 1968 року, з якого вбачається, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2012 року про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_6 (а.с. 10,11).

Водночас зі змісту вказаних документів не вбачається, що померла ОСОБА_2 є тіткою позивачки ОСОБА_1 ..

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу.

Відповідно до статей 12611265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1269, частина перша статті 1270 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Водночас спадкоємець має право подати таку заяву нотаріусу у будь-який момент протягом вказаного шестимісячного строку.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Отже, право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини має лише спадкоємець.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції, на основі наданих доказів, обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволені позову, оскільки позивачка ОСОБА_1 не довела свого статусу спадкоємця ОСОБА_2 і права на прийняття спадщини, у зв`язку з чим правильно не аналізував доводи щодо поважності причин пропуску строку, оскільки сам факт його пропуску не має правового значення для особи, яка не є спадкоємцем.

Це узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах Великої Палати від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, від 09.02.2022 у справі № 910/6939/20, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, від 16.11.2022 у справі № 911/3135/20, у яких Велика Палата неодноразово підкреслювала, що право на звернення до суду за захистом належить особі лише у випадку порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, при цьому, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження представника позивача про те, що питання про наявність права на спадщину має вирішуватись нотаріусом під час видачі свідоцтва, а у разі відмови - в судовому порядку, є лише суб`єктивним тлумаченням норм цивільного законодавства (Схожий висновок викладено в постанові Верховного суду від 01 лютого 2023 у справі № 753/22802/19).

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 28 травня 2025 року.

Головуючий: Судді: