Справа № 595/350/25
Провадження № 2/595/196/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

з участю секретаря судового засідання Боднара М.Г.

позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Іванової-Штундер Х.О.

представника відповідача Козака Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року, надалі стягувати з відповідача ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем в період з 22.04.2006 по 12.07.2016. Від шлюбу в них народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ще до розірвання шлюбу відповідач залишив її з дітьми і поїхав жити до своїх батьків. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.07.2016 шлюб між ними розірвано. Зазначає, що до квітня 2017 року відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, однак, надалі сказав, що буде надавати таку тільки за рішенням суду. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1500,00 грн на кожну дитину. 17 вересня 2022 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». ІНФОРМАЦІЯ_3 в неї народилася дочка ОСОБА_7 . Вказує, що вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за донькою ОСОБА_8 до досягнення нею трьох років. Сини проживають разом з нею, вона займається їхнім вихованням, слідкує за станом здоров`я, матеріально їх утримує. Однак, з кожним днем ціни зростають, необхідно купувати продукти харчування, одяг, взуття, канцтовари для школи, також сплачувати комунальні послуги. Оскільки вона не працевлаштована, то в неї в сім`ї склалось важке матеріальне становище і 3000 грн аліментів не вистачає на утримання двох синів, вони ростуть і потреби щомісячно збільшуються. Оскільки відповідач працює, вважає, що в нього є можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Зважаючи на викладене, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 13 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

31 березня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Козака Т.І., на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей відмовити у повному обсязі. Відзив мотивує тим, що сторона відповідача не погоджується з доводами, наведеними позивачем у позовній заяві. Зауважує, що відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти вчасно та в повній мірі, заборгованості зі сплати аліментів не має. Позивач у своїй позовній заяві, стверджує, що відповідач сплачує щомісячно 1500,00 грн на кожну дитину та зазначає, що станом на 07 вересня 2017 року, коли було ухвалено рішення про стягнення аліментів в розмірі 1500,00 грн на кожну дитину, воно відповідало прожитковому мінімуму на той час. Звертає увагу, що відповідно до пп.4 п.2 ст. 41 Бюджетного кодексу до набрання чинності Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період прожитковий мінімум застосовується в розмірах і на умовах, що діяли в грудні попереднього бюджетного періоду. Таким чином, станом на дату подачі даного відзиву на позовну заяву, прожитковий мінімум в Україні за соціальними та демографічними групами у 2024-2025 роках на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 грн. За таких обставин, сплачуючи 1598,00 грн на одну (кожну) дитину, відповідач фактично добросовісно виконує рішення Деснянського районного суду м. Києва, що стверджується квитанціями про сплату аліментів за останні три місяці. Крім того позивач упустила той факт, що 03.08.2024, будучи безробітним, ОСОБА_2 самостійно оплатив навчання сина ОСОБА_9 на загальну суму 16625,00 грн, що підтверджується квитанцією про оплату. Вартим уваги є також те, що на даний час відповідач перебуває у шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька, а саме: ОСОБА_10 . Більше того, починаючи з червня 2023 року відповідач являється безробітним, що підтверджується довідкою форми ОК-5, яка сформована 25.03.2025, що у свою чергу також впливає на матеріальний стан відповідача, оскільки, останній окрім сплати аліментів за раніше визначеним розміром згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва, також самостійно та власними силами намагається матеріально забезпечити новостворену сім`ю. Іншими словами, з причини відсутності працевлаштування відповідача та збільшення витрат на утримання та забезпечення новоствореної сім`ї, у відповідача зросли матеріальні потреби, тобто, змінився його матеріальний стан. Разом з тим, позивачем не зазначено наявності визначених у ст. 192 СК України обставин, які можуть слугувати підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів та, відповідно, не надано належних та допустимих доказів існування таких обставин, а саме: доказів суттєвого покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про свої щомісячні доходи та зміни сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів. Проте, доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення. Таким чином, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, зважаючи на зміну сімейного стану відповідача, збільшення витрат на утримання та забезпечення новоствореної сім`ї, враховуючи те, що відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню доньку, а також враховуючи інші вищевикладені обставини справи, можна дійти висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки вони фактично виконуються відповідачем. Також відповідач критично оцінює твердження позивача про те, що вона являється безробітною. Дані твердження є голослівними, оскільки, будь-яких довідок з реєстру застрахованих осіб ОК-5 чи ОК-7 до матеріалів даної справи не долучено. Зважаючи на викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

22 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 на адресу суду засобом зв`язку «Укрпошта» направила відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідь на відзив мотивує тим, що надані долучені відповідачем до відзиву документи не є належними та допустимими доказами для відмови у задоволенні позовних вимог. Так, відповідач з 13 вересня 2018 року перебуває у Швеції в м.Стокгольм. Відповідно до даних з відкритих джерел в мережі Інтернет на сайті пошуку роботи Layboard рівень заробітної плати у м. Стокгольм (без знання мови та освіти) стартує від 3000 Євро. Зауважує, що відповідач проживає у м. Стокгольм з 2018 року, з чого слідує, що останній має можливість належним чином утримувати як власну сім`ю так і всій дітей. Середня заробітна плата у м. Стокгольм становить 4300,00 Євро, відповідно, загальний дохід сім`ї не може становити менше 8000,00 Євро. Наявність фінансової спроможності підтверджується, зокрема, оплатою навчання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 16625,00 грн з карткового рахунку дружини відповідача. Таким чином, загальний дохід відповідача за кордоном становить від 4000,00 Євро, що еквівалентно 188308,00 грн. Отже, 1/3 від 4000,00 Євро становить 1333,33 грн, курс 1 Євро до гривні 47,08 грн становить 62773,18 грн, в свою чергу відповідач оплачує 67,89 Євро (еквівалент 3196,00 грн) та вважає це достатньою сумою. Зауважує, що відповідачем не подано жодного доказу відсутності працевлаштування у м. Стокгольм та рівня заробітної плати, яку він отримує вже майже упродовж семи років. Надавши виписку по рахунку ОК-5 відповідач підтвердив відсутність доходів на території України, при цьому, подання декларації про отриманий дохід за межами території України віднесено до обов`язку відповідача. Щодо посилання відповідача на те, що в нього народилася дочка від іншого шлюбу, а також витрат на утримання іншої сім`ї, зауважує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Відтак, вказані доводи не можуть прийматися до уваги, оскільки обов`язок по утриманні дітей покладається на обох батьків (дружина відповідача зобов`язана утримувати дитину також). Наголошує, що судова практика містить висновки, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. За наведених обставин, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Іванова-Штундер Х.О., будучи присутніми у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, просили позов задовольнити з підстави, викладених у ньому та у відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник відповідача, адвокат Козак Т.І., будучи присутнім у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що шлюб, зареєстрвоаний 22 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , актовий запис № 459, розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 12 липня 2016 року (справа № 754/6675/16-ц), яке набрало законної сили 26 липня 2016 року.

У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 31 січня 2017 року, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві 06 серпня 2014 року, відповідно.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року (справа № 754/6242/17) задоволено позовні вимоги ОСОБА_13 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на користь ОСОБА_13 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 12 травня 2017 року і до повноліття дитини. Також вирішено стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на користь ОСОБА_13 на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 12 травня 2017 року і до повноліття дитини. Окрім того, вирішено стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на користь ОСОБА_13 у розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з 12 травня 2017 року і до досягнення дитиною ОСОБА_12 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Рішення набрало законної сили 19 вересня 2017 року.

17 вересня 2022 року ОСОБА_13 уклала шлюб із ОСОБА_5 , актовий запис № 1926, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 17 вересня 2022 року.

За даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 12 листопада 2024 року, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 1689, її батьками зазначені: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_1 .

Згідно довідки № 4387 від 09.12.2024, виданої Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією Управління соціальної та ветеранської політики, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , перебуває на обліку в Деснянському Управлінні соціальної та ветеранської політики та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 01.11.2024 по 30.11.2024 в розмірі 10320,00 грн, з 01.12.2024 по 30.11.2027 в розмірі 860 грн щомісячно.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрвоаний за адресою в АДРЕСА_1 з 07 квітня 2011 року, що стверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 71955898 від 20.10.2021 Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА.

До правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Положення ст. 7 СК України передбачають, що учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками матеріального стану, місця проживання, іншими ознаками, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Частиною 2 ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до статей 183 та 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статями 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статей 181, 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182 - 184 Сімейного кодексу України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним зі способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ч. 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру.

В свою чергу, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В судовому засіданні встановлено, що згідно заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року (справа № 754/6242/17) окрім іншого вирішено стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на користь ОСОБА_13 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 12 травня 2017 року і до повноліття дитини. Також вирішено стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на користь ОСОБА_13 на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 12 травня 2017 року і до повноліття дитини.

ОСОБА_1 вважає, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дітей значно зросли. Зазначає, що з урахуванням цін усіх необхідних товарів та предметів, потрібних для належного та повноцінного розвитку їхніх з відповідачем дітей, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року розмір аліментів є недостатнім. Окрім того, зазначила, що відповідач працює і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку/доходу.

При вирішенні питання про зміну розміру стягнення аліментів суд враховує, що сторони проживають окремо, спільні діти колишнього подружжя проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 у м. Києві та перебувають на її утриманні, що стороною відповідача не заперечувалося.

При цьому, суд також враховує матеріальне та сімейне становище платника аліментів.

Так, згідно довідки з Пенсійного фонду України від 25 березня 2025 року (реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу), останні відомості про отримання ОСОБА_2 доходу наявні за звітний 2023 рік.

З матеріалів цивільної справи, а саме виписки з реєстру населення Державного податкового управління Швеції від 13.02.1019, перекладеної на українську мову перекладацьким бюро Eurolang 25.02.2019, вбачається, що відповідач ОСОБА_14 уклав шлюб із ОСОБА_15 , зареєстрований 10.01.2018, муніципальний округ Стокгольм. ІНФОРМАЦІЯ_11 в них народилася дочка ОСОБА_10 .

За даними платіжної інструкції № Р8Н1-С0МЗ-Е94А-М530 від 03.08.2024, ОСОБА_16 перерахувала на рахунок отримувача Університету «Україна» в АТ КБ «ПриватБанк» грошову суму в розмірі 16625,00 грн, призначення платежу: оплата за студента ОСОБА_9 , договір 05550-пп.

Як вбачається з платіжних інструкцій №Р24АD1075 від 02.01.2025, № Р24АD0410 від 02.02.2025 та № Р24АD2764 від 01.03.2025, ОСОБА_14 здійснював переказ грошових коштів (аліменти) по 3216,08 грн на рахунок отримувача ОСОБА_1 .

За даними зведеної інформації Шведського податкового агентства про доходи, перекладеної з шведської мови на українську мову перекладачем ОСОБА_17 (документ апостильований, підписаний державним нотаріусом Магнусом Форсгувудом, засвідчений печаткою/штампом державного нотаріуса Стокгольма 24 квітня 2025 року), ОСОБА_18 за податковий 2024 рік отримав допомогу з безробіття в сумі 5304 SEK, сума утриманого податку 1092 SEK.

Згідно зведеної інформації Шведського податкового агентства про доходи, перекладеної з шведської мови на українську мову перекладачем ОСОБА_17 (документ апостильований, підписаний державним нотаріусом Магнусом Форсгувудом, засвідчений державним нотаріусом Ніколаусом Рубенссоном 24 квітня 2025 року), відомості про доходи ОСОБА_2 за податковий 2025 рік відсутні.

Суд, вирішуючи питання зміни розміру аліментів, які стягуються на утримання дітей сторін, враховує фактичні обставини справи, а саме, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, вік дитини на утримання якої стягуються аліменти (станом на день розгляду справи дітям виповнилось 10 та 17 років), щорічні потреби дітей, які з віком постійно зростають, що в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їхнє утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дітей, які є загальновідомими та не потребують доказування.

Слід заначити, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 1500 грн щомісячно на кожну дитину відбулося значне зростання цін на товари першої необхідності та продукти харчування, у зв`язку з чим зазначений розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дітей та є менший за встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку.

Суд не приймає покликання відповідача на той факт, що він, перебуваючи за кордоном, є безробітним та не має постійного доходу, а тому не в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі, аніж по 1500 грн на кожну дитину, оскільки тривале перебування відповідача за межами України, вимагає значних витрат та свідчить про наявність у нього заробітку (доходу), а також, за встановлених судом обставин, відповідач має об`єктивну можливість працевлаштуватись, в тому числі й офіційно, та утримувати на належному рівні спільних з позивачкою неповнолітніх дітей.

Окрім того, відповідач є особою працездатного віку, відомостей, які б свідчили про обмеження його фізичної діяльності суду не надано, представником відповідача в судовому засіданні підтверджено про відсутність у відповідача інвалідності, доказів погіршення стану здоров`я чи інших поважних причин через які б він не зміг належним чином забезпечувати матеріальні потреби дітей відповідачем не долучено.

Відтак, надані відповідачем докази не спростовують того факту, що відповідач є працездатний та спроможний працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей.

Окрім того, наявність на утриманні відповідача дитини від другого шлюбу не звільняє його від обов`язку брати участь в утриманні спільних з позивачкою дітей.

Суд також звертає увагу, що з огляду на приписами ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, тобто позивача ОСОБА_1 , оскільки, як встановлено судом, діти проживають разом з матір`ю. Тому саме позивачу належить вибір способу стягнення аліментів.

Крім того, згідно з приписами ч.2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що наявні підстави для задоволення позовних вимог та збільшення розміру визначених раніше судовим рішенням аліментів, а саме з 1500 грн на кожну дитину до 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, що буде цілком відповідати найкращим інтересам дітей тажодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітніх дітей.

Визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дітей та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їм гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яку ратифіковано постановою ВР № 789-XII від 27.02.91.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Позивачзвільнена від сплати судового збору, згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" .

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 82, 141, 258-268, 273, 274, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, статями 7, 141, 150, 180 - 184, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року у справі №754/6242/17 та стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили ідо досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повне рішення складено 26 травня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя: І. І. Тхорик