Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2025 р. Справа153/633/25

Провадження2/153/206/25-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №153/633/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором №935048 від 25.02.2023 в розмірі 93758,53 грн., сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 25.02.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір №935048. Позивач стверджує, що основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строки дії Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням договору. Договір був укладений у письмовій формі, сторони узгодили істотні умови які викладенні в договорі. Сума кредиту складає 46200,00 грн., строк кредиту 731 день, з кінцевим терміном повернення 25.02.2025, також п.1.5. Договору передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів. Таким чином, кредитодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий її кредит в строк. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та її була надана вся інформація. Отже, не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, відповідач порушила норми законодавства та умови договору. 31.01.2025 було укладено договір №31012025, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №935048. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором №935048. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту порушених прав, а саме повернення кредитних коштів.

30 квітня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 27 травня 2025 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача подав клопотання щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подала, хоча про день розгляду справи повідомлялася належним чином - рекомендованим повідомленням вих.№294 в якому стоїть відмітка про отримання 16.05.2025 (а.с.70).

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.5 позовної заяви).

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом (а.с.65-67).

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із копії договору про споживчий кредит №935048 від 25.02.2023 та правил надання коштів у позику (а.с.6-22) судом встановлено, що 25.02.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір №935048. Договір підписано позичальником, п.1.3. договору передбачена сума кредиту складає 46200,00 грн., п.1.4. кредит надається строком 731 днів, термін повернення кредиту 25.02.2025, п.1.8. орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 111410.38 грн., відповідач був ознайомлений із вказаними правилами та умовами.

Із копії таблиці обчислення загальної вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту (а.с.23) судом встановлено, що відповідач своїм особистим підписом, підписав умови кредитування та ознайомився з орієнтовною загальною вартістю кредиту.

Із копії паспорта споживчого кредиту (а.с.24) судом встановлено, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 46200,00 грн., строком на 731 днів, безготівковим шляхом, протягом двох робочих днів. Погашення проводити згідно графіка платежів.

Із копії заяви-анкети від 25.02.2023 (а.с.25) судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» про надання кредиту, вказавши свої контактні дані та повну інформацію про себе.

Із копії розрахунку заборгованості за кредитом станом на 25.02.2025 (а.с.26-27) судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 складає 93758,53 грн., з яких 43715,60 грн. заборгованість по тілу кредиту; 50042,93 грн. заборгованість за відсотками.

Із копії платіжної інструкції №18959 від 25.02.2023 (а.с.28) судом встановлено, що 25.02.2023 на рахунок НОМЕР_1 перераховано кошти в сумі 42000,00 грн.

Із копії договору факторингу №31012025 від 31.01.2025, акту приймання-передачі реєстру боржників, реєстру боржників (а.с.29-41) судом встановлено, що 31.01.2025 було укладено договір №31012025 відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №935048 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача.

Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачеві надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18).

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи зі змісту ст.22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер.

Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 75/35/16-ц, від 04вересня 2024 року у справі №426/4264/19.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за кредитом, в якому зазначено про те, що заборгованість за тілом кредиту за договором від 25.02.2023 складає 93758,53 грн. (а.с.26-27), а також платіжну інструкцію про проведений платіж у сумі 42000 грн. 25.02.2023 (а.с.28).

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.

Тобто, суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів у сумі 42000 гривень 25 лютого 2023 року.

Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 93758.53 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № від 28.04.2025 (а.с.1), за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного:

Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 25000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», Заявка про надання юридичної допомоги №840 від 01.03.2025, витяг з акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025.

Оскільки позивачем в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 25000 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25000 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 610, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст.11Закону України «Про електронну комерцію», суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (03150 місто Київ вулиця Ґедройця Єжи,6 офіс 521, ) заборгованість за кредитним договором №935048 від 25.02.2023 у сумі 93758,53 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок, 25000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, а всього 121180 (сто двадцять одну тисячу сто вісімдесят) гривень 93 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк