Справа № 2-2626/10
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2025 року, постановлену суддею Заболотний А.М., в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «УкрСиббанк», про заміну сторони виконавчого провадження

встановив:

У січні 2025 року ТОВ «Кей-Колект», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , АТ «Укрсиббанк» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заяву мотивує тим, що 27.05.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 17 500 дол. США під 19,2% річних строком до 22.05.2014.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №0 від 22.05.2007, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотарільного округу Попович В.В., відповідно до умов якого в іпотеку передано нежитлову будівлю загальною площею 79,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

22.05.2007 між ОСОБА_2 та банком укладено Договір поруки №0-П, як забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором.

Оскільки боржники неналежно виконували взяті на себе зобов`язання, банк звернувся до суду із вимогою стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредитну заборгованість.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.09.2010 у справі №2-2626/10 стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно кредитну заборгованість на користь ПАТ «Укрсиббанк» у розмірі 159 081,54 грн. боргу за кредитним договором №0 від 27.05.2007, судовий збір 1 590,82 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн.

Виконавчі листи видано банку 27.10.2010 та направлено до Мукачівського міськрайонного управління юстиції, та відповідно відкрито виконавче провадження.

13.02.2012 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено Договір факторингу №2 та Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно яких право вимоги за вищезазначеним кредитним договором та договором іпотеки перейшло до ТОВ «Кей-Колект».

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.09.2010 у справі №2-2626/10 досі залишається невиконаним, боржники не погашають заборгованість та ухиляються від виконання судового рішення.

У зв`язку з вищезазначеним заявник просить суд замінити стягувача ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ТОВ «Кей-Колект» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-2626/10 виданого 27.10.2010 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2025 року заяву ТОВ «Кей-Колект» про заміну сторони виконавчого провадження залишено без задоволення.

Суд вказав, що заявник не надав суду доказів щодо добросовісної реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків як стягувача.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо пред`явлення виконавчих листів до виконання, чи переривався строк виконавчих листів до виконання, чи було відкрито виконавче провадження, тощо.

Крім цього, ТОВ «Кей-Колект» було відомо про втрату виконавчих листів ще в 2021 році, оскільки заяву від 11.03.2021 ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 12.03.2021 було повернуто заявнику без розгляду.

Не погоджуючись із ухвалою ТОВ «Кей-Колект» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про заміну стягувача.

Ухвалу вважає необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що судом першої інстанції застосовано норми права якими врегульовано питання заміни сторони виконавчого провадження, а не позивача у справі (стягувача у виконавчому листі).

У дане судове засідання учасники справи не з`явились. Заяв про відкладення чи про розгляд справи у відсутності сторін не надходило.

ТОВ «Кей-Колект», як стягувач, повідомлено шляхом надіслання повістки в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документу від 27.03.2025 (а.с.107).

Представник стягувача адвокат Вишневська О.І. також повідомлена шляхом надіслання повістки в її електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документу від 27.03.2025 (а.с.105).

АТ «Укрсиббанк» повідомлені шляхом надіслання електронної повістки на їх офіційну електронну адресу підсистеми «Електронний суд» від 27.03.2025 (а.с.106).

Боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлялися судовими повістками, однак такі повернулися з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» від 11.04.2025. Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Підстав для відкладення, нового повідомлення, немає.

Також, згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.05.2023 у справі №755/17944/18 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Згідно правової позиції висловленої у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц, якщо суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає судовому розгляду, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, то таку слід вирішити по суті.

Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що 22.05.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0.

22.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Попович В.В., та зареєстрований в реєстрі за № 2523.

22.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 0-П.

В подальшому, 30.09.2010 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 22.05.2007 року у розмірі 159081,54 грн.

На виконання вищевказаного рішення Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області були видані виконавчі листи № 2-2626/10, що 01.11.2010 року були отримані представником позивача.

13.02.2012 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Кей-Колект» уклали договір факторингу № 2 відповідно до якого ПрАТ «УкрСиббанк» зобов`язується передати у власність ТзОВ «Кей- Колект», а ТзОВ «Кей-Колект» прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з виписки до договору факторингу № 2 до ТзОВ «Кей- Колект» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 від 22.05.2007 року до ОСОБА_1

13.02.2012 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Кей-Колект» уклали договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки. Відповідно до п. 1 договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки у зв`язку з укладенням між ПАТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Кей-Колект» договору факторингу № 2 від 13.02.2012 року, ПАТ «УкрСиббанк» передає, а ТзОВ «Кей-Колект» приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у Додатку 1 до цього Договору.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, наприклад, у зв`язку з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №916/617/17 зазначено, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі прийшов до висновку, що внаслідок недобросовісного користування своїми правами та обов`язками як стягувача, ТОВ «Кей-Колект» не було надано суду відомостей щодо пред`явлення виконавчих листів до виконання, чи переривався строк виконавчих листів до виконання, чи було відкрито виконавче провадження, тощо.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кей-Колект» зазначає, що судом першої інстанції застосовані норми права якими врегульовано питання заміни сторони виконавчого провадження, а не позивача у справі (стягувача у виконавчому листі).

Колегія суддів апеляційного суду проаналізувавши оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не знаходить об`єктивних та законних підстав, які підтверджують позицію апелянта.

Заміна сторони виконавчого провадження відбувається у разі, коли судом ухвалено рішення, яке не було оскаржено учасниками справи та відбувається виконання такого рішення, як уже зазначалося апеляційним судом вище, то таке правонаступництво є процесуальним, тобто - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям.

Заміна позивача у справі нерозривно пов`язана з заміною сторони виконавчого провадження, однак не слід ототожнювати процесуальне правонаступництво з матеріальним.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто, процесуальне правонаступництво передбачає перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Окрім цього, колегія суддів наголошує на тім, що прохальна частина заяви від 30.01.2025 року містить вимогу про заміну стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «Кей-Колект» саме у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-2626/10 виданого 27.10.2010 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, тоді як у доводах апеляційної скарги містяться вимоги про заміну стягувача у виконавчому листі, які судом першої інстанції не розглядались, що суперечить приписам ч.6 ст.367 ЦПК України.

Таким чином, твердження апелянта про неправильне застосування норм права судом першої інстанції не знаходить своє підтвердження.

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що про втрату виконавчих листів ТОВ «Кей-Колект» було відомо ще в 2021 році, коли до суду першої інстанції 11.03.2021 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.03.2021 зазначену заяву ТОВ «Кей-Колект» повернуто без розгляду.

З новою заявою про заміну сторони виконавчого провадження яке до того ж давно не перебуває у провадженні виконавчої служби, ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду повторно тільки 30.01.2025 з використанням підсистеми «Електронний суд», тобто з моменту попереднього звернення минуло більше 4 років, що також свідчить про незацікавленість у вирішенні питання заміни сторони виконавчого провадження та неналежну реалізацію своїх прав та обов`язків як стягувача.

Отже, доводи апеляційної скарги не доводять необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, оскільки така постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права та правильним застосуванням норм права в частині заміни сторони виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 12, 81, 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 червня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: