Провадження №2/523/498/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю « Юніт Капітал» 01.10.2024р. звернулось до суду через систему «Електронний суд» з позовними вимогами в яких зазначило, що 09.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №397289296, за умовами якого відповідачу було надано кредит.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №138 від 15.06.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 36 380,00грн.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, предметом якого з урахуванням додаткових угод є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36 380,00грн.

04.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №04/09/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Посилаючись на те, що до позивача перейшло право вимоги за укладеним кредитним договором, та на те, що відповідач не виконує прийняті на себе зобов`язання, ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути суму боргу в розмірі 36380,00грн., судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00грн.

Ухвалою судді від 28.10.2024р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Яроша В.В., подала відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що вона стала жертвою шахрая, зокрема ОСОБА_2 , з яким вона мала стосунки упродовж 2020-2021років. Вказана особа скористалася довірою відповідача, отримав доступ до її особистих документів, заповнив електронну анкету від її імені та отримав споживчий кредит. За її заявою слідчим управлінням розпочато кримінальне провадження № 0000142 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Таким чином, на її думку вона не укладала спірний договір. Також відповідач вказує на те, що вона не була повідомлена про відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору.

Представник позивача направив до суду відповідь на відзив в якому вважає безпідставними доводи викладені відповідачем у відзиві.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Заявлене клопотання її представника адвоката Яроша В.В. про відкладання розгляду справи залишено без задоволення, з огляду на третю поспіль неявку в судове засідання відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №397289296 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, який підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатору

За умовами кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» без конкретної споживчої мети зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 20000,00грн., строком користування на 70 днів, зі сплатою 237,25% річних, що становить 0,65% в день від суми кредиту за час користування ним.

Договором, зокрема п.1.5 передбачено, що на умовах, викладених у п.1.6. договору, до відносин між сторонами заставаються умови нарахування процентів за ставкою 474,50% , що становить 1,30% в день від суми кредиту за час користування ним.

Згідно додатку №1 до кредитного договору сторони узгодили графік платежів на повернення кредиту.

Як вбачається з п.4.2 кредитного договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.4.13 договору цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній система товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

В п.2.1.1.6 договору визначено, що товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, з урахуванням вимог законодавства України.

ТОВ Манівео швидка фінансова допомога» виконало умови укладеного договору.

Факт отримання кредитних грошових коштів ОСОБА_1 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджується платіжним дорученням від 09.03.2021р. про перерахування коштів на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 хх-хххх-1866, а також довідкою ПАТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_2 .

24.03.2021р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода до договору №397289296 від 09.03.2021р. за умовами якого, сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, починаючи з 06.04.2021р. продовжили загальний строк, на який був наданий кредит за договором, та строк оплати наступного чергового платежу на чотирнадцять календарних днів.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №138 від 15.06.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 36 380,00грн.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, предметом якого з урахуванням додаткових угод є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36 380,00грн.

04.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №04/09/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Умови кредитного договору ОСОБА_1 не виконувались, внаслідок чого за твердженням позивача утворилась заборгованість, яка станом на 10.09.2024р. складає 36 380,00грн., з яких: 20000,00грн. заборгованість за тілом кредиту; 16380,00грн. - заборгованість за відсотками, які позивач просить стягнути на свою користь.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору №397289296 від 09.03.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 слідує, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця, та ОСОБА_1 підписала його одноразовим ідентифікатором, відправленим 09.03.2021 о 18:46годині та введено в той же день о 19.29годині, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 у справі №757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08.08.2022 у справі №234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Договір містить податковий номер ОСОБА_1 , адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону.

Доказів того, що на банківську картку ОСОБА_1 не було перераховано кредитні кошти за договором матеріали справи не містять та на спростування цього нею не надано.

Таким чином у суду відсутні підстави вважати, що вказаний кредитний договір не був укладений.

Посилання відповідача та її представника про заволодіння кредитним грошовими коштами шахрайським шляхом третьою особою не підтверджений належними та допустимими доказами, зокрема у даному випадку обвинувальним вироком суду. Крім того, за доведеності вини особи, яка заволоділа коштами в кримінальному провадженні, ОСОБА_1 має право на їх стягнення з такої особи, у спосіб та порядку визначеному законом.

При таких обставинах зазначені у відзиві заперечення ОСОБА_1 на позовну заяву судом відхиляються.

Що стосується договорів факторингу, то суд виходить з наступного мотивування.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно з статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як було встановлено судом, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, термін дії якого продовжувався додатковими угодами до даного договору №19, №26, №27, №31 та № 32 до 31.12.2024 включно.

Згідно п.2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

Згідно п.1.3 договору факторингу№28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги сторони визначили як всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Отже, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.

З аналізу норм права, які регулюють питання відступлення права вимоги, слід дійти висновку, що чинним законодавством не забороно відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі №910/11965/16.

При таких обставинах укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 договір факторингу №28/1118-01, є триваючим правочином та додатковими угодами до даного договору №19, №26, №27, №31 №32 його термін дії неодноразово продовжувався до 31.12.2024 включно. В межах строку дії вказаного договору можливе відступлення прав вимоги, в тому числі і майбутніх, але лише у разі їх визначеності, конкретності та індивідуалізації, що може бути оформлено шляхом укладення додаткових угод.

На підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» позивачем наданий витяг з реєстру №138 від 15.06.2021р. до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 за яким, на думку позивача, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 36000,00грн.

Суд вважає, що складання лише реєстру боржників та актів приймання-передачі, без укладення додаткових угод до договору факторингу, не може свідчити про належну передачу прав вимоги від Клієнта до Фактора.

Як вбачається з матеріалів справи, після укладення додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, термін якого продовжено до 31.12.2021, ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги №138 від 15.06.2021, в тому числі щодо ОСОБА_1 за спірним кредитним договором (№288 витягу). Разом з тим, позивачем, окрім вказаного реєстру прав вимоги, не долучено до матеріалів справи Акту прийому-передачі цього реєстру, а також відсутня будь-яка додаткова угода щодо передачі права вимоги до відповідача заборгованості за кредитним договором.

Це ж стосується і наявного в матеріалах справи реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023, підписаного уже ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», Акт прийому-передачі чи додатковий договір щодо передачі якого, в тому числі за спірним кредитним договором, в матеріалах справи також відсутні.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про перехід права вимоги за кредитним договором № 397289296 від 09.03.2021р. на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, який укладений раніше, ніж кредитний договір, за яким позивач ставить вимогу про стягнення боргу.

Крім того, слід зазначене таке.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Таким чином, позивач ТОВ «Юніт Капітал» не надало доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Юніт Капітал» не надало належних доказів переходу права вимоги по відношенню до ОСОБА_1 за кредитним договором №397289296 від 09.03.2021р. від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Таким чином, через відсутність в матеріалах справи належних доказів переходу до ТОВ «Юніт Капітал» прав вимоги за Договором Факторингу № 0409/24 від 04.09.2024 до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №397289296 від 09.03.2021р., укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не можна вважати ТОВ «Юніт Капітал» належним позивачем у справі.

З огляду на встановлене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України внаслідок відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Учасники справи:

Позивач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», , м. Київ, вул. Рогнідинська, буд.№4 літера А офіс 10.

Відповідач:

ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 23 травня 2025р.

Суддя