Справа №639/7875/24
Провадження №2/639/357/25
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Рубіжного С.О.,
секретар судового засідання Чубенко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних,
27 листопада 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс», в особі свого представника, з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь позивача три процент річних за період з 3.12.2020 по 23.02.2022 у розмірі 1307,44 доларів США за кредитним договором №014/07-01-0297-08 від 27.03.2008, а також стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, 27.03.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , було укладено Генеральну кредитну угоду № 07-01-67-08, Кредитний договір № 014/07-01-0297-08, а також Договір іпотеки № 07-01-67/1-08.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.11.2008 у справі № 2- 4409/09 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/07-01-0297-08 від 27 березня 2008 року в розмірі 37 874,37 доларів США. Рішеня суду набрало законної сили.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2021 у справі № 639/2279/21 стягнуто з ОСОБА_1 три проценти річних за період з 20.12.2017 по 30.12.2020 у розмірі 3 411,81 доларів США за прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором № 014/07-01-0297-08 від 27.03.2008 у розмірі 37 874,37 доларів США та судовий збір в сумі 1430,68 грн.

19.11.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «ОКСІ БАНК» було укладено Договір відступлення права вимоги за Генеральною кредитною угодою №07-01-67-08 від 27.03.2008 та кредитним договором №014/07-01-0297-08 від 27.03. 2008.

19.11.2021 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Сегура-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги за Генеральною кредитною угодою №07-01-67-08 від 27.03.2008 та кредитним договором №014/07-01-0297-08 від 27.03.2008.

24.11.2021 року між ТОВ «Сегура-Капітал» та ТОВ «Аналітик Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги за Генеральною кредитною угодою №07-01-67-08 від 27.03.2008 та кредитним договором №014/07-01-0297-08 від 27.03.2008.

Станом на теперішній час ТОВ «Аналітик Фінанс» є правонаступником первісного кредитора АТ «Райффайзен Банк».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.01.2024 у справі № 639/2279/21 було замінено стягувача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс», у виконавчих листах виданих по справі № 639/2279/21 за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.

Отже, ТОВ «Аналітик Фінанс» як новий кредитор має право вимагати від позичальниці сплати 3% річних за час прострочення виконання зобовязання.

У п. 1.1 кредитного договору визначено, що позичальник бере грошові кошти в іноземній валюті (долари США), а п.3.5. визначені умови повернення. Отже, кредитним договором визначена умова повернення коштів в іноземній валюті, тому 3% річних підлягають нарахуванню саме на суму в іноземній валюті.

Розрахунок 3 % річних виконується за формулою:

Сума санкції = С х 3 х Д / 365 / 100,

де С сума заборгованості;

Д кількість днів прострочення.

Період нарахування з 31.12.2020 по 23.02.2022 становить 420 днів.

Період прострочення грошового зобов`язання: Кількість днів у періоді Сума з 31/12/2020 до 31/12/2020 37 874,37 x 3 % x 1 : 366 : 100 = 3,10 дол. США

з 01/01/2021 до 23/02/2022 37 874,37 x 3 % x 419 : 365 : 100 419 = 304,33 дол. США. Розмір процентів становить 1 307,44 дол. США.

Тобто сплаті позичальником підлягає сума 3% річних, що дорівнює 1 307,44 дол. США (що складає 54 178,61 грн. на момент подання позову за курсом НБУ 41,4387 грн. за 1 дол. США).

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: судовий збір 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу 10 000,00 грн.

Сума судових витрат є орієнтовною та може бути відмінною від зазначеної залежно від розміру витрат, які будуть понесені відповідачем.

Інші витрати під час розгляду справи, зокрема витрати на експертизи, допит свідків тощо, станом на момент подання позову не прогнозуються.

У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.11.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання.

Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, який набув чинності 25.04.2025. Зокрема, змінено найменування Жовтневого районного суду міста Харкова на Новобаварський районний суд міста Харкова.

В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилась, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 22.05.2025 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 27.03.2008 року було укладено Генеральну кредитну угоду №07-01-67-08, Кредитний договір №014/07-01-0297-08, а також Договір іпотеки №07-01-67/1-08 (а.с. 6-7, 13-14).

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.11.2008 по справі № 2-4409/09 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/07-01-0297-08 від 27 березня 2008 року в розмірі 37 874,37 доларів США. Рішеня суду набрало законної сили.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» змінили назву на АТ «Райффайзен Банк» та є правонаступником ВАТ«Райффайзен Банк Аваль».

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.07.2021 по справі № 639/2279/21/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» три процента річних за період з 20 грудня 2017 року по 30 грудня 2020 року в розмірі 3411 (три тисячи чотириста одинадцять) доларів США 81 (вісімдесят один) цент США за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №014/07-01-0297-08 від 27 березня 2008 року у розмірі 37 874, 37 доларів США (а.с.23-24).

19.11.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «ОКСІ БАНК» було укладено Договір відступлення права вимоги за Генеральною кредитною угодою №07-01-67-08 від 27.03.2008 та кредитним договором №014/07-01-0297-08 від 27.03. 2008.

19.11.2021 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Сегура-Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги за Генеральною кредитною угодою №07-01-67-08 від 27.03.2008 та кредитним договором №014/07-01-0297-08 від 27.03. 2008.

24.11.2021 року між ТОВ «Сегура-Капітал» та ТОВ «Аналітик Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги за Генеральною кредитною угодою №07-01-67-08 від 27.03.2008 та кредитним договором №014/07-01-0297-08 від 27.03.2008.

Ухвалою Жовтневого районного суду від 29 січня 2024 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» - задоволено частково. Замінено стягувача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс», у виконавчих листах виданих по справі №639/2279/21 за позовною заявою АТ «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. В частині заяви про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено (а.с. 20 -22).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів виконання зазначених рішеннь суду Відповідачем не надано.

Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції з`а весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), вказано, що у частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України.

Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за Кредитним договором, яким їй надані кредитні кошти на строк до 27.03.2015 року, у зв`язку з чим Позикодавець звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ..

Вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення трьох процентів річних та інфляційних нарахувань. Стягнення трьох процентів річних та інфляційних нарахувань можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову.

У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Як встановлено судом, виконавчі листи про стягнення боргу за кредитним договором та про стягнення трьох відсотків річних не пред`явленні до виконання.

У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 15.08.2019 у справі №905/1758/18 зроблено висновок, що зобов`язання припиняється припиняється виконанням, првоведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому, чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобовязання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконанно, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань, пені та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.0.2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Враховуючи наведене, порушене право позивача підлягає захисту.

При цьому визначення суми боргу від якої підлягає нарахуванню 3% річних має визначатися із суми боргу за кредитним договором, яка визначена в рішенні суду.

Як зазначено вище, рішенням суду стягнуто з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, в сумі 37874,37 доларів США, та 3 % річних за період з 20.12.2017 по 30.12.2020 в розмірі 3411,81 доларів США.

Кредитор має права вимагати від боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Сумою боргу у розумінні статті 625 ЦК України є грошова позики, яка підлягала поверненню позичальнику, а не 3 % річних та інфляційних, що нараховані за прострочення грошового зобов`язання щодо повернення позики

Невиконання рішення про стягнення з відповідачів 3 % річних, що нараховані за прострочення грошового зобов`язання щодо повернення позики, не може бути підставою для нового нарахування кредитором 3 % річних на суми 3 % річних, що присудженні до стягнення за судовими рішеннями.

Таким чином сума боргу від якої нараховуються проценти складає 37874,37 грн.

Три відсотка річних розраховується за формулою S x D x 3 : 100 : 365 днів у році, де:

S-сума простроченого зобов`язання,

D-кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання.

Кількість днів прострочення за період з 31.12.2020 року по 23.02.2022 року становить 420 днів.

Таким чином, сума 3% річних складає 1307,44 (37874,37 х 3% х 420 : 100 : 365), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно дост.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

03 лютого 2025 року до суду, засобами поштового зв`язку надійшла заява представника позивача ТОВ «Аналітик Фінанс» - адвоката Безпала Л.В. про розподіл судових витрат, відповідно до якої просила стягнути з відповідача на користі позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30835,72 грн.

В обґрунтування понесення та розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30835,72 грн. позивач надав копії таких документів: договір про надання правничої допомоги від 21.04.2024, укладений між адвокатом Безпала Лілія Володимирівна та ТОВ «Аналітик Фінанс»; акт приймання-передачі послуг від 28.11.2024 за Договором про надання правничої допомоги від 21.04.2024 на загальну вартість 16000,00 грн., відповідно до якого ТОВ «Аналітик Фінанс» отримало від адвоката Безпала Л.В. такі послуги: усна консультації з вивченням документів 0.5 мзп, аналіз висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду щодо стягнення 3 % річних, передбачених ст. 625 ЦК України 0,5 мзп, складання позовної заяви про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання 1мзп, загалом 2 мзп (розмір 1 мінімальної заробітної плати з 01 квітня 2024 року згідно Закону України «Про Державний бюджет України нп 2023 рік» становить 8000,00 грн.; акт приймання-передачі послуг від 30.12.2024 за Договором про надання правничої допомоги від 21.04.2024 на загальну вартість 4000,00 грн., відповідно до якого ТОВ «Аналітик Фінанс» отримало від адвоката Безпала Л.В. такі послуги: - складання заяви про розподіл судових витрат 0,5 мзп.

Крім того, адвокатом зазначено, що відповідно до п.4.4 Договору, додаткова винагорода адвоката становить 20 % від суми, яку буде стягнуто з боржника, яка складає 10835,72 грн. (а.с.52-54).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Згідно з висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

У пункті 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 137 ЦПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 141 цього Кодексу.

Суд вважав, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 907/746/17, від 30 листопада 2020 року у справі № 922/2869/19, від 11 листопада 2021 року у справі № 910/7520/20, від 13 грудня 2022 року у справі № 910/429/21.

У пункті 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а.с. 1).

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76, 81, 82, 89, 131, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610-612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс три проценти річних за період з 31.12.2020 по 23.02.2022 у розмірі 1307 (одна тисяча триста сім) доларів США 44 (сорок чотири) центи США за прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором №014/07-01-0297-08 від 27 березня 2008 року у розмірі 37 874, 37 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аналітик Фінанс», місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 56А, офіс 26, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 22.05.2025.

Суддя С.О. Рубіжний