Справа №345/1530/25
Провадження № 2/345/879/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

з участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 08 грудня 2016 року його бабуся ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_2 (який доводиться позивачу двоюрідним братом і також є внуком заповідачки) належні їй: земельну ділянку площею 0,2932 га (надану для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1 ) і земельну ділянку площею 0,81 га (надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , а позивачу все інше майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі те, що належало на день смерті і на що за законом заповідач мала право.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

07 червня 2024 року приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Гошовська Софія Василівна розглянула заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті бабусі, та за результатами розгляду надала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском встановленого законом строку.

Позивач зазначає, що визначений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , пропущений ним з поважних причин. Про факт існування заповіту йому не було відомо взагалі нічого. Бабуся при житті про нього не згадувала ні позивачу, ні іншим родичам, хоча вони тісно спілкувались і були у відмінних родинних стосунках.

Про існування заповіту позивач дізнався лише на початку 2024 року, коли відповідач ( ОСОБА_2 ) і його мама ОСОБА_4 також дізнались про існування заповіту, складеного на внуків.

Так як позивач був обізнаний про те, що він як онук входить до п`ятої черги спадкоємців за законом, причому мама відповідача, яка одночасно є тіткою позивача і донькою померлої входить до першої черги спадкоємців, тому позивач і не вчиняв ніяких юридично значущих дій для прийняття спадщини після смерті бабусі.

В подальшому було з`ясовано, що оригінал заповіту (який мав знаходитись у заповідача) взагалі втрачений, його пошуки були безрезультатними, лише 07.06.2024 року вдалось отримати його дублікат.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

У підготовче судове засідання позивач не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити (а.с.23).

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, однак представник відповідача подав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у відсутності сторони відповідача. Зазначив, що відповідач позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.24-26).

Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

08 грудня 2016 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_2 належні їй: земельну ділянку площею 0,2932 га (надану для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться по АДРЕСА_1 ) і земельну ділянку площею 0,81 га (надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 все інше майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі те, що належало на день смерті і на що за законом заповідач мала право (а.с.5, 43, 35-36).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.30). На день смерті вона проживала і була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.33).

Спадкова справа нотаріусом відкрита 08.03.2024 (а.с.35).

Позивач ОСОБА_1 є онуком померлої ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження та одруження (а.с.41, 42), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.34).

08.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті його бабусі ОСОБА_3 (а.с.30).

07 червня 2024 року приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Гошовська Софія Василівна розглянула заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті його бабусі ОСОБА_3 , та за результатами розгляду надала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском встановленого законом строку (повідомлення від 07.06.2024 року №192/02-14 а.с.8).

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкодавець ОСОБА_3 за життя зробила розпорядження щодо майна, належного їй на праві приватної власності, у вигляді заповіту.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ст. ст. 1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав спільно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року роз`яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки позивач не знав про існування заповіту. Крім того, позивач був обізнаний про те, що він як онук входить до п`ятої черги спадкоємців за законом, а мама відповідача входить до першої черги спадкоємців. Тільки в 2024 році позивачу стало відомо про наявність заповіту.

Оскільки ОСОБА_1 не був обізнаний з фактом існування заповіту, суд приходить до висновку про поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Відповідач по справі ОСОБА_2 позов визнав повністю, а тому суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 слід визначити додатковий строк три місяці, який обчислювати з моменту набрання рішенням законної сили, що буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини.

На підставі наведеного та керуючись ст. 200, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його бабусі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий