Справа №676/8637/24Номер провадження 2/676/898/25
Р І Ш Е Н Н Я ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Равської М.В.

за участю представника відповідача Кривовязи Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики ,-

встановив:

представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет» Гедзь О.В. 19.12.2024 р. через систему Електронний суд звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 22.04.2021 р. між ТОВ «І Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №1393688 за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн., строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день - базова процентна ставка. Договір підписано електронним підписом позичальника, створений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора IQ3FExqz81, щ обув надісланий на вказану позичальником електронну адресу. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з яким/якою укладено договір №1393688 від 22.04.2021 р., ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №1393688 від 22.04.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується електронною платіжною інструкцією №d406ec8f-61d6-433e- ab6c-7d5590c2e2f4 від 22.04.2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом. 26.10.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1393688 від 22.04.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1393688 від 22.04.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16 940,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 940,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики №1393688 у розмірі 16 343,00 грн. , в т.ч.: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11 343,00 грн. сума заборгованості за відсотками, а також 2422,40 грн. сплаченого судового збору та 3500,00 грн. за витрати на професійну правничу допомогу. 04.03.2025 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що кредитний договір було укладено в передбаченій законодавством електронній формі, позичальником договір підписано одноразовим ідентифікатором, яким засвідчено вчинення умов оферти, про повну та безумовну згоду з умовами договору. З наданих матеріалів не вбачається про звернення до правоохоронних органів, про оскарження неправомірності укладення договору. Вказує, що доказів на спростування тверджень відповідача, до суду не надано, тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди відповідача із доказами позивача та їх оцінки. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 22.02.2025 року представник подав до суду письмовий відзив. В обґрунтування заперечень представник відповідача вказала, що договору позики не було укладено, ні в паперовій формі, ні в електронній. Вказує, що копія надана до матеріалів справи унеможливлює ідентифікацію підпису відповідача, що доказування ґрунтується на припущеннях, до суду не надано належних та допустимих доказів. Вважає, що відповідачу нараховувались проценти після закінчення строку дії договору. Платіжне доручення додане без номера від 22.04.2021 року, не містить жодного підпису та печатки банку. Зазначила, що відповідач 13.02.2025 року звернувся до відділу поліції з заявою про порушення недоторканості приватного життя, оскільки його паспорті дані, ідентифікаційний код використано для отримання кредиту.

Ухвалою суду від 24.02.2025 року зобов`язано АТ «КБ «Приватбанк» надати суду додаткові докази по справі.

Ухвалою суду від 19.05.2025 року в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, відмовлено.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

22.04.2021 року відповідач уклав та підписав Договір позики ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1393688 (а.с.8). Сума позики 5000,00 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка 1,99 % в день, орієнтовна загальна вартість кредиту 7 965,00 грн..

Договір позики з відповідачем було укладено у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. На виконання зазначених вимог, відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор IQ3FExqz81, для підписання договору позики №1393688 від 22.04.2021 року.

Згідно довідки про ідентифікацію (а.с.19) підтверджується, що між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено договір №1393688 від 22.04.2021 року, акцепт договору позичальником здійснено підписаним аналоговим ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, «IQ3FExqz81» 22.04.2021 року за номером телефону / електронна пошта, у даному випадку електронна пошта відповідача.

Відповідач кошти в сумі 5 000,00 грн. отримав, що підтверджується копією скриншоту деталей транзакціїї про зарахування коштів ОСОБА_1 та довідкою про підтвердження прийняття до виконання платіжної інструкції від 07.11.2024 року.(а.с.7, 21).

Відповідач умови укладеного договору належним чином не виконував, після укладення договору кошти не сплачував в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.4-6).

26.10.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1393688 від 22.04.2021 року (а.с.22 на звороті 26). Відповідно до Реєстру прав вимог №2 від 26.10.2021 року до договору факторингу №2610 від 26.10.2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до Відповідача (а.с.30 на звороті 31).

03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1393688 від 22.04.2021 року (а.с.34-38).Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16 940,00 грн.(а.с.41 на звороті 42).

Згідно з розрахунком заборгованості за ОСОБА_1 станом за період з 22.04.2021року по 17.12.2024 року обліковується заборгованість в розмірі 16 343,00 грн., заборгованість за тілом позики 5000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 11 343,00 грн., що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.4-6).

05.03.2025 року представник відповідача надав додаткові докази по справі, а саме копії свідоцтв про народження трьох неповнолітніх дітей відповідача та копію рішення суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей. Представник зазначила, що сума заборгованості за позовом для відповідача є тягарем, оскільки, він багатодітний батько.

Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів». Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6ст.203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч. 2 ст.11 Закону №1023-XII, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

За змістом ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

При цьому, відповідачем не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував та доводив обставини ненадання позивачем інформації про умови кредитування та на підтвердження того, що оспорений договір є несправедливим.

Ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Судом встановлено, що відповідачу було надано наступний одноразовий ідентифікатор «IQ3FExqz81» 22.04.2021 року для підписання Договору позики №1393688 від 22.04.2021 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, на підставі викладеного відповідач був ознайомлений з умовами кредитного договору, строками погашення та розміром процентної ставки за договором.

Факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 5000,00 грн. підтверджується наданими у якості доказів матеріалами - копією скриншоту деталей транзакціїї про зарахування коштів ОСОБА_1 та довідкою про підтвердження прийняття до виконання платіжної інструкції від 07.11.2024 року.(а.с.7, 21).

Крім цього факт отримання відповідачем кредитних підтверджується довідкою КБ «Приватбанк» від 14.03.2025 р. на виконання ухвали суду(а.с.101_ відповідно до якої банком було емітовано відповідачу карту № НОМЕР_3 , номер (перші шість та чотири останніх цифри) якої було зазначено в договорі позики. Крім цього згідно виписки до банківського рахунку по вказаній карті 22.04.2021 р. в дату підписання договору позики на картковий рахунок відповідача було зараховано позичені кошти згідно договору позики в розмірі 5000,00 грн.(а.с.102). За вказаних обставин суд критично оцінює заперечення представника відповідача щодо не недоведеності факту укладення її довірителем договору позики.

Позивач є належним кредитором відповідача згідно вищевказаного договору позики, що підтверджується вищевказаними договорами факторингів, витягами з реєстрів оржників.

Таким чином, встановлено, що відповідач отримав кошти на рахунок, факт отримання коштів відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами наданими суду позивачем та витребуваними судом в порядку ч.7 ст.81 ЦПК України. Відповідачем та його представником доказів підтверджуючих виплату запозичених коштів та процентів за їх користування суду не надано. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині заборгованості по позиці в розмірі 5000,00 грн. підлягають до задоволення.

Що ж стосується вимог позивача в частині стягнення процентів за користування позикою в розмірі 11 343,00 грн., то суд вважає що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує, що договором позики від 22.04.2021 р. (а.с.8) визначено строк позики 30 днів, розмір відсоткової ставки 1,99% в день. В той же час згідно розрахунку заборгованості(а.с.4-7) видно що відсотки відповідачу було нараховано за користування позикою за 120 днів. При цьому представником позивача не надано суду доказів, підтверджуючих що між первинним позикодавцем та відповідачем було укладено договір пролонгації, реструктуризації заборгованості договору позики від 22.04.2021 р., не надано суду і доказів, підтверджуючих, що саме ці «Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»(на умовах повернення позики в кінці строку позики) в редакції затвердженій Протоколом № 11/02/2021 р. від 11.02.2021 р. мав на увазі відповідач коли підписував договір позики оскільки вони відповідачем не підписано ні в електронній, ні в письмовій формі(а.с.8 на звороті-18). За вказаних обставин розмір відсотків за користування позикою складає 2985,00 грн.( 5000,00 грн. х 30 днів х 1,99% = 2985,00 грн.), про що також зазначено в договорі. В той же час із змісту розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем тричі сплачувалися відсотки за користування позикою в розмірі 597 грн.(298,50 грн. 22.05.2021 р., 199,00 грн. 25.05.2021 р. та 99,50 грн. 27.05.2021 р.(а.с.4 на звороті)), а тому розмір заборгованості по відсотках, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача складає 2388,00 грн.(2985,00 грн. 597,00 грн. = 2388,00 грн.).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку із цим з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 1095,07 грн.(5000,00 грн. +2388,00 грн. х 2422,40 грн. : 16343,00 грн. = 1095,07 грн.).

Згідно п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України з результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір сум, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої дороги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до договору про надання правової допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року(а.с.44-47), актом приймання передачі справ на надання правничої допомогм (а.с.47), Актом №1-ІІ (а.с.48-49), розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката по боржнику ОСОБА_1 становить 3500,00 грн.

Представником відповідача клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не заявлялось, а тому враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, тому і вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню пропорційно до задоволених судом позовних вимог в розмірі 1582,20 грн.: .(7388,50 грн. х 3500,00 грн. : 16 343,00 грн. = 1582,20 грн.).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.13, 76, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.6, 16, 549-551,610,611,627,629,1048-1050,1054-1055 ЦК України,-

Ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет»: заборгованість за договором позики № 1393688 від 22.04.2021 р. в розмірі 7 388,00 грн., в т.ч.: заборгованість по позиці 5000,00 грн., заборгованість по відсотках 2388,00 грн.; 1139,30 грн. судового збору, 1646,10 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідач має право подати до суду заяву про перегляд заочного рішення в порядку встановленому ст.ст.284-285 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Повний текст рішення виготовлено 26.05.2025 року.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Вдовичинський А.В.