Справа № 2/714/196/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2025 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді: Козловської Л.Д.

секретар: Постевка Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Герца цивільну справу за заявою заяву ОСОБА_1 до Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на наступне. У 1984 році позивач, на земельній ділянці орієнтовною площею 0,25 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), побудував житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами,розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з:житлового будинку літера «А» загальною площею 106,60 кв.м., житловою площею 73,70 кв.м., альтанка літера «Б», топкова літера «В», навіс літера «Г», «Е», «И», сарай літера «Д», «Ж», «К», «Н», вбиральня літера «М», літня кухня літера «П-2», погріб літера «Пг», колодязь №1, ворота №2, огорожа №3, №4. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований. Головою домогосподарства (робітничий двір) та забудовником відповідного житлового будинку, являється ОСОБА_1 . Рішенням № 04-03/06 виданої 27.10.2006 року Острицькою сільською радою Герцаївського району Чернівецької області житловому будинку присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 .

При зверненні до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Тодерян Г.І. було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на вказаний житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду за для визнання свого права.

Просить суд визнати за ним право приватної власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

В судовому засіданні позивач не з`явився, проте від його імені діяв представник ОСОБА_2 , який подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача. Вказав що позовні вимоги підтримує та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач на призначене судове засідання явку свого представник не забезпечив, проте, до суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи у їхній відсутності та не заперечували проти задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України справу було розглянуто у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом.

Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Дослідивши додані до матеріалів справи докази, даючи їм законну та правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 побудував 1984 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 50 кв.м., житловою площею 40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,25 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Головою домогосподарства (робітничий двір) та забудовником відповідного житлового будинку, являється ОСОБА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 1877 виданої виконавчим комітетом Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Згідно витягу з Рішення № 04-03/06 виданої 27.10.2006 року Острицькою сільською радою Герцаївського району Чернівецької області житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належить ОСОБА_1 присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу (житловий будинок) з господарськими будівлями та спорудами розташованого по АДРЕСА_1 замовником якого є ОСОБА_1 та акту обстеження № 106 від 26.11.2024 року виявлено, що в житловому будинку літера «А» загальною площею 106,60 кв.м., житловою площею 73,70 кв.м. побудованого в 1984 році. На земельній ділянці побудовано альтанка літера «Б», топкова літера «В», навіс літера «Г», «Е», «И», сарай літера «Д», «Ж», «К», «Н», вбиральня літера «М», літня кухня літера «П-2», погріб літера «Пг», колодязь №1, ворота №2, огорожа №3, №4.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Острицької сільської ради Мафтей Євгенією №79053057 від 22.05.2025 року було відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації прав та їх обтяжень на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 у зв`язку з тим що у відповідності до ч.1 ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заявником не надано документ, який посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований будинок.

Позивач просить визнати за ним право власності на майно, посилаючись на те, що відповідне майно побудоване до 05.08.1992 року а також що у відповідності до норм законодавства може бути зареєстроване право власності, однак у реєстратора речових прав відсутній правовий механізм для такої реєстрації.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.

Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25грудня 2015 року №1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з частиною третьою статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі по тексту Закон) та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015р. №1127 (далі по тексту Порядок).

Згідно ст. 31 Закону, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

-виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

-документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Відповідно до п.79 Порядку, державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси без застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва проводиться за наявності документа, що підтверджує присвоєння такому об`єкту адреси, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Документ, що підтверджує присвоєння будинку, будівлі, споруді адреси, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва, що є складовою частиною будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, у разі присвоєння відповідному будинку, будівлі або споруді, складовою частиною яких є такий об`єкт, адреси до застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, але за умови наявності державної реєстрації права власності на інші складові частини у відповідному будинку, будівлі або споруді.

Документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, не вимагається у разі державної реєстрації права власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник у поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення його адреси. Дія цього абзацу не застосовується, якщо у відомостях про місце розташування земельної ділянки відсутні всі необхідні реквізити адреси, передбачені частиною четвертою статті 26-3 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Отже в даному випадку, позивач при зверненні до реєстратор з метою проведення державної реєстрації права власності на спірний житло вивий будинок, який побудований до 05.08.1992 року, правомірно подав необхідні документи, а саме технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок, в тому числі в електронному вигляді, а також документ щодо присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси через відсутність у нього зареєстрованого на себе права власності на земельну ділянку під будинком а також відсутності інформації про місцезнаходження (адресу) земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та/або Державному реєстрі речових прав.

В свою чергу реєстратор неправомірно відмовив у реєстрації права власності, однак фактично відмова базується на технічній неможливості провести реєстрацію речових прав через відсутність сформованого самого механізму внесення відомостей за відсутності кадастрового номера земельної ділянки.

Згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди побудовані до 05.08.1992 року, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Оскільки відповідно до технічного паспорту будинку садибного типу (житловий будинок) з господарськими будівлями та спорудами розташованого по АДРЕСА_1 головою домогосподарства якого є ОСОБА_1 , а житловий будинок збудований до 05.08.1992 року, будинок не підлягає здачі в експлуатації, реєстратор відмовив позивачу у реєстрації за ним права власності на нерухоме майно, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок в судовому порядку і задоволення позову.

Керуючись ст.ст.76, 81, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, та ст.ст.16, 328, 392, 344 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця с. Остриця, Чернівецького району Чернівецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , який складається з житловому будинку літера «А» загальною площею 106,60 кв.м., житловою площею 73,70 кв.м. побудованого в 1984 році, господарських будівель і споруд: альтанка літера «Б», топкова літера «В», навіс літер «Г», «Е», «И», сарай літер «Д», «Ж», «К», «Н», вбиральня літера «М», літня кухня літера «П-2», погріб літера «Пг», колодязь №1, ворота №2, огорожа №3, №4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: