Справа 206/6771/24
Провадження 2/206/582/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Глущенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача адвоката Підлубної Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2024 року представник заявника - адвокат Підлубна Ю.В. звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є єдиною донькою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя мати склала заповіт, посвідчений спеціалістом першої категорії виконкому Кіровської селищної ради м. Дзержинська Донецької області Панфіловою І.М. від 24.03.2011, реєстровий № 78, згідно якого, усе належне їй майно, де б воно не знаходились та з чого воно не складалось, заповідала ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до якої належить частина квартири АДРЕСА_1 . Встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини позивачка пропустила через психологічне виснаження, оскільки була евакуйована з м. Торецьк, Донецька область до м. Дніпро, а пізніше покинула територію України через систематичні обстріли. В 2023 році вона втратила близьку людину свата та їй стало відомо, що житло, в якому вона мешкала повністю зруйноване ракетним ударом. ОСОБА_1 має третю групу інвалідності по життєво, залежна від медикаментозної терапії (гормонотерапія, після хірургічного видалення еутиреоїдного зоба), вказані вище події зумовили стійкий стресовий розлад та необхідність певного часу для психоемоційного подолання фактів, що зазнало її життя, внаслідок військової агресії проти України. Зауважує, що їй стало відомо про зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на період дії воєнного стану в Україні, оскільки така інформація була опублікована в мережі Інтернет. Вважає, що з огляду на відсутність інших спадкоємців позбавлення її права на спадкове майно її матері матиме наслідком непропорційне втручання держави у право особи на володіння майном.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

29 січня 2025 року позивачкою було усунуто недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 24.12.2024 року.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, а також було витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2025 виключено зі складу учасників справи Торецьку міську військово-цивільну адміністрацію Бахмутського району Донецької області та замінено у справі належним відповідачем Торецькою міською військовою адміністрацією Бахмутського району Донецької області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Підлубна Ю.В. позовну заяву підтримали, просили її задовольнити в повному обсязі з наведених в ній підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 23.04.2025 року подав клопотання про розгляд справи без його участі.

У відзиві на позовну заяву Торецька міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача, так як абз. 1 ч. 9 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389 передбачено, що у зв`язку з утворенням військових адміністрацій населених пунктів повноваження військово-цивільних адміністрацій цих населених пунктів припиняються з дня початку здійснення відповідною військовою адміністрацією своїх повноважень. Указом Президента України від 30.03.2022 №188/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Донецькій області» постановлено утворити на базі військово-цивільних адміністрацій населених пунктів Донецької області, утворених Указами Президента України від 19 лютого 2021 року №61/2021 "Про утворення та реорганізацію військово-цивільних адміністрацій у Донецькій області" та від 26 травня 2021 року №210/2021 "Про утворення військово-цивільної адміністрації", зокрема, Торецьку міську військову адміністрацію Бахмутського району Донецької області. Таким чином, відповідач вважає, що Торецька міська військово-цивільна адміністрація Бахмутського району Донецької області не є належним відповідачем у даній справі. Крім того, відповідач наголошує, що місце реєстрації позивачки в зоні активних бойових дій не може свідчити про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а сам пропуск такого строку є результатом пасивної поведінки ОСОБА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, на виконання ухвали суду від 29.01.2025 року надіслала завірену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.53-82).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.49-50).

Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За положеннями пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Даний перелік не є вичерпним.

Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року в справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини. Перший період це період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються індивідуально в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 548/2415/21).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є єдиною її донькою, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.9).

За життя ОСОБА_3 складено заповіт, посвідчений спеціалістом першої категорії виконкому Кіровської селищної ради м. Дзержинська Донецької області Панфіловою І.М. від 24.03.2011 року, реєстровий № 78, згідно якого, усе належне спадкодавцю майно, де б воно не знаходились та з чого воно не складалось, заповідає на користь позивача - ОСОБА_1 , що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.33-81).

21 січня 2022 року Територіальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зроблено актовий запис № 76 про реєстрацію факту смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.54).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який є проводженим наразі.

Станом на лютий 2022 року позивач була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з стр. 12 паспорта громадянина України.

24 березні 2022 року позивачка стає на облік, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 24.03.2022 року № 12-02-/6026 (а.с.10)..

17 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері ОСОБА_3 , яка постійно мешкала за адресрю: АДРЕСА_3 (а.с.58).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. від 18.06.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с.81).

Згідно довідки від 28.05.2024 №К-199, виданою Торецькою міською військовою адміністрацією, з даних архівів КП «Бюро технічної інвентаризації м. Торецьк» станом на 01.01.2023 року, квартира АДРЕСА_1 (наразі Торецьк), загальною площею 59,4 кв.м. належить на праві приватної спільної (сумісної) власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва від 17.09.1993 року про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду УЖКГ в/о «Дзержинськвугілля», згідно з розпорядженням (наказом) № 56 від 09.09.1993 року (а.с.75).

В судовому засіданні, позивач пояснила, що в 2022 році, через активі обстріли Торецької громади Донецької області вона була вимушена евакуюватись до м. Дніпра, що підтверджується довідкою внутрішньо переміщеної особи від 24.03.2022 року. Втім, через наявність побоювань за безпеку власного життя, виїжджала за кордон. З мережі Інтернет їй стало відомо про зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на час дії воєнного стану (постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164). У 2023 році вона зазнала психоемоційних страждань, що виразилось у втраті свекра, тривалих пошуках роботи, з огляду на вік (57 років, третя група інвалідності), що призвело до скрутного матеріального становища. Її обидва сини з першого дня повномасштабного вторгнення несуть службу на території активних бойових дій в складі ГУНП в Донецькій області.

Згідно довідки від 13.05.2025, виданої ТОВ «Епіцентр», ОСОБА_1 з 13.09.2024 року обіймає посаду продавця непродовольчих товарів, відділ «Сантехніка».

У тому ж 2023 році, ОСОБА_1 стало відомо, що її квартира ( АДРЕСА_2 ) зруйновна внаслідок ракетного удару, як і квартира, що належала її матері (спадкова маса).

Також, на психологічний стан позивачки вплинув той фактор, що вона є залежною від систематичної гормонотерапії, внаслідок видалення щитовидної залози. Скрутний фінансовий стан (відсутність роботи) вплинув на можливість придбання ліків та неперервного їх вживання, про що свідчить довідка МСЕК № 0914786. При ухваленні рішення у справі, просила суд врахувати викладений висновок Верховного Суду у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23, де суд констатував, що проживання спадкоємця на території де відбувалися активні бойові дії, є достатньою підставою визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Матеріалами справи підтверджено, що місцем реєстрації проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 . Місцезнаходження спадкової маси є також смт. Південне, м. Торецьк, Донецька область.

З 24 лютого 2022 року Торецьку міську територіальну громаду Донецької області було віднесено до переліку населених пунктів, на території яких відбуваються активні бойові дії (наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309).

Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про наявність поважних причин, за яких ОСОБА_1 не подала заяву про прийняття спадщини у строк до 20 червня 2022 року.

Суд також приймає до увагу ту обставину, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом, матеріали справи не містять даних про наявності спору щодо спадкової маси (кв. АДРЕСА_1 ).

Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.

Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважними і об`єктивними, що підтверджується матеріалами справи, а тому існують правові підстави для задоволення позову у заявлений позивачем спосіб.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77, 83, 264, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , додатковий строк у три місяці з дати набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повний текст рішення складено 27 травня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О.Кушнірчук