Справа № 442/3977/25
Провадження № 2-з/442/5/2025
УХВАЛА

іменем України

26 травня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі

головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич в залі суду заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі № 442/3977/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поховання,

встановив:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поховання.

У позовних вимогах позивачка просить стягнути з останнього в її користь 445000 гривень понесених витрат на поховання сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), які знаходяться на всіх рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у межах ціни позову 445 000 гривень.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів Позивача від можливих недобросовісних дій з боку Відповідача з тим, щоб забезпечити Позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь Позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позивач вважає обґрунтованою вимогу про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки це зупинить будь-які неправомірні дії відповідача, спрямовані на ухиляння від виконання рішення суду.

Зважаючи на обгрунтування, викладені в позовній заяві існують реальні підстави вважати, що відповідач може в будь-який час відчужити належне йому майно та грошові кошти.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних міркувань.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так із змісту заяви вбачається, що між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 виник спір з приводу про відшкодування витрат на поховання в сумі 445000,00 грвень.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що заявлений позивачем захід забезпечення позову є обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню, оскільки у своїй сукупності є найбільш дієвим заходом, що реально спрямований на ефективне обмеження порушення прав позивача до винесення рішення по даній справі.

Наведені вище обставини переконують суд про адекватність та співмірність даного заходу забезпечення позову із предметом позову.

На думку суду, не вжиття такого заходу забезпечення позову, враховуючи наведені вище обставини, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та може призвести до необхідності неодноразового звернення позивача в майбутньому з новими позовами до суду.

Проаналізувавши зміст заяви, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 доведено, що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд

постановив:

заяву задоволити.

Накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), які є на всіх рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у межах ціни позову 445 000,00 гривень.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, а строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26.05.2025.

Суддя Нагірна О.Б.