Справа № 352/171/25
Провадження № 2-о/352/44/25
УХВАЛА

27 травня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Кузьменка С.В.

за участі

секретаря судового засідання Пастух М.М.

заявника ОСОБА_1

заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника Заявника ОСОБА_4

представника заінтересованої особи Штурко Н.В.

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Івано-Франківському відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області

про встановлення факту перебування дітей на утриманні батька, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тисменицького районного суду Івано-Франківської області перебуває справа за заявою ОСОБА_1 (далі Заявник) до ОСОБА_2 (далі Заінтересована особа 1), ОСОБА_3 (далі Заінтересована особа 2), Івано-Франківському відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області (далі Заінтересована особа 3) про встановлення факту перебування дітей на утриманні батька.

Заявник просить встановити факт перебування на його утриманні трьох рідних неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 ;, ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заінтересована Особа -2, яка є матір`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надала до Суду заперечення, згідно із якими стверджує про те, що спільні діти не перебувають на утриманні заявника. В судовому засіданні Заінтересована Особа -2 пояснила, що не визнає факт перебування на утриманні Заявника їх спільних неповнолітніх дітей.

В зв`язку із зазначенням про наявність предмету спору Судом поставлено на вирішення питання щодо наявності предмету спору.

Представник Заявника зазначив, що спір про право відсутній, в зв`язку із чим наявні підстави для розгляду справи в порядку окремого провадження.

Заявник та Заінтересована Особа-1 підтримали думку Представника заявника.

Заінтересована Особа-2 та її Представник зазначили про невизнання факту перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на утримання Заявника. Одночасно Представник Заінтересованої Особи вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Відповідно до частини шостої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право.

Як встановлено в ході судового розгляду, Заінтересована Особа-2 - мати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оспорює факт перебування цих неповнолітніх на утриманні Заявника, про що зазначила в судовому засіданні та письмових запереченнях у справі.

Відповідно до частини першої статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У Сімейного кодексу України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 15 Сімейного кодексу України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 Сімейного кодексу України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження утримання дитини Заявником необхідне існування (настання) обставин, на підставі яких обсяг прав іншого з батьків обмежується або припиняється.

Оскільки в Сімейному кодексі України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються.

Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 Сімейного кодексу України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.

З огляду на зазначене вбачається, що у справі, яка переглядається, наявний спір про право, зокрема спір щодо участі батька неповнолітніх в їх матеріальному забезпеченні (утриманню), що може вплинути на права Заінтересованої Особи-2 , яка є матір`ю цих дітей, в зв`язку із чим вказана справа підлягає в порядку позовного, а не окремого провадження.

Вказані висновки Суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 551/812/23.

На підставі викладеного, керуючись статтями 260, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на його утримання трьох рідних неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Сергій КУЗЬМЕНКО