Справа № 349/665/24
Провадження № 22-ц/4808/531/25
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Струтинської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Рогатинської міської ради на рішення Рогатинського районного суду від 23 січня 2025 року, в складі судді Могили Р.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, селянського (фермерського) господарства «ЯНТАР», про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Микитчин П.С., звернулася до суду з позовом до Рогатинської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, селянського ( фермерського ) господарства «ЯНТАР», у якому уточнюючи та збільшуючи позовні вимоги, просила: визнати незаконним та скасувати рішення двадцять п`ятої сесії сьомого скликання Явченської сільської ради Івано-Франківської області від 25 липня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,0 га для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні)»; розірвати (припинити дію) договір оренди землі від 05 листопада 2019 року, укладений між Явченською сільською радою та селянським (фермерським) господарством «ЯНТАР»; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 3,0 га, кадастровий номер :01:003:0136, зареєстровану за Явченською сільською радою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244 від 29 серпня 2019 року); скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку; скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та закрити щодо неї Поземельну книгу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який склав заповіт відповідно до якого все майно, заповів їй. В 1995 році спадкодавець ОСОБА_2 отримав для ведення фермерського господарства земельні ділянки площами 1,6 га та 4,1 га на території колишньої Явченської сільської ради, однак вказані земельні ділянки не були сформовані. Позивачка, як спадкоємиця, виготовляючи технічну документацію для присвоєння кадастрових номерів на земельні ділянки, виявила, що частина земельних ділянок передано у власність та користування іншим особам. Зокрема рішенням Явченської сільської ради від 25 липня 2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,0 га для продажу права оренди на земельних торгах з кадастровим номером :01:003:0136 та надано її в оренду селянському господарству «ЯНТАР» терміном на 7 років.

Вказана обставина унеможливлює право позивачки оформити спадкові права на спірні земельні ділянки, а тому просила визнати незаконним та скасувати рішення двадцять п`ятої сесії Явченської сільської ради Івано-Франківської області від 25 липня 2019 року, припинити дію договору оренди землі від 05 листопада 2019 року та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки.

Рішенням Рогатинського районного суду від 23 січня 2025 року задоволено позов ОСОБА_1 до Рогатинської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, селянського (фермерського) господарства «ЯНТАР», про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Визнано незаконним та скасовано рішення двадцять п`ятої сесії Явченської сільської ради Івано-Франківської області від 25 липня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,0 га для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні)».

Визнано недійсним договір оренди землі від 05 листопада 2019 року, укладений між Явченською сільською радою та селянським (фермерським) господарством «ЯНТАР».

Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 3,0 га, кадастровий номер :01:003:0136, зареєстровану за Явченською сільською радою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 серпня 2019 року, номер запису про речове право 32997848.

Скасовано державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 3,0 га, кадастровий номер :01:003:0136, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12 листопада 2019 року, номер запису про речове право 34133927.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 3,0 га у Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :01:003:0136, та закрити щодо неї Поземельну книгу.

На дане рішення суду Рогатинська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що відомості зазначені позивачкою у позовній заяві про те, що її батько спадкодавець був фермером не відповідають дійсності. Для ведення фермерського господарства він отримав земельні ділянки площею 1,6 га та 4,1 га на території колишньої Явченської сільської ради, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії ІФ №10-3703/000034 від 17.04.1995 року. Дані земельні ділянки не були сформовані (не присвоєно кадастрові номери на них), також спадкодавцем не було належним чином зареєстровано право постійного користування на спірні земельні ділянки.

Оскільки, спадкодавець ОСОБА_2 за життя фермерського господарства не створив, не користувався вказаними земельними ділянками, тому Явченською сільською радою було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянкою площею 3 га та 25.07.2019 року прийнято рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,00 га для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні)».

Тобто ще за життя спадкодавця ОСОБА_2 , прийняте Явченською сільською радою рішення ним не оскаржувалось. Тобто на день смерті спадкодавця йому не належало право постійного користування на спірну земельну ділянку.

Рогатинською міською радою 05.11.2024 року було надіслано запит державному реєстратору ЦНАП Рогатинської міської ради про надання інформації чи реєструвалось Фермерське господарство «Клима Романа Олексійовича» в с.Явче, а також надати інформацію про його корпоративні права.

Державним реєстратором ЦНАП Рогатинської міської ради надано відповідь на запит Рогатинської міської ради, відповідно до якого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) відсутні відомості про реєстрацію Фермерського Господарства «Клима Романа Олексійовича». Згідно витягу з ЄДР (за даними засновника юридичної особи - ОСОБА_2 ), відсутня інформація про корпоративні права.

Згідно державного акту на право постійного користування землею виданого ОСОБА_2 , встановлено що на підставі рішення Рогатинської районної ради від 17.12.1992 року йому надано у постійне користування земельну ділянку площею 5,7 га, яка розташована на території Явченської сільської ради для ведення фермерського господарства.

Що стосується передачі в оренду земельної ділянки то СФГ «ЯНТАР» є добросовісним набувачем права користування вказаною земельною ділянкою та не зверталося до Рогатинської міської ради, як власника земельної ділянки щодо припинення права користування нею, а тому відсутні підстави для розірвання договору оренди.

У прийнятому рішенні суд зазначає, що право користування земельною ділянкою чи її частиною припинялося, зокрема у разі припинення діяльності селянського (фермерського) господарства (пункт 3 частини 1 статті 27 3К Української РСР від 1990 року).

Також суд, зазначає що у постанові від 5 листопада 2019 року у справі №906/392/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Однак, позивачем не надано жодних доказів, про те що ОСОБА_2 користувався постійно спірною земельною ділянкою за цільовим призначенням та систематично сплачував земельний податок, також судом не встановлено що на день смерті ОСОБА_2 втратив право на користування спірною земельною ділянкою, що призвело до оскарження прийнятого судом рішення.

На підтвердження даного факту Рогатинською міською радою 12.02.2025 року направлено запит в ГУ ДПС в Івано-Франківській області про надання інформації, про те чи сплачувався земельний податок ОСОБА_2 за користування спірною земельною ділянкою за період 3 1992 року по 2020 рік.

Стосовно права постійного користування земельною ділянкою, наданою фізичній особі для ведення селянського (фермерського) господарства, то таке право може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті не створила та не зареєструвала селянське (фермерське) господарство. Тільки у такому разі право постійного користування зазначеною ділянкою входить до складу спадщини у разі смерті цієї особи та може бути успадкованим лише для мети, для якої це право отримав спадкодавець.

Оскільки, після отримання в постійне користування спірної земельної ділянки у 1992 році, ОСОБА_2 реєстрації селянського (фермерського господарства як юридичної особи) не було здійснено то право постійного користування земельною ділянкою відповідно ним було втрачено.

Відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивачки про визнання за нею як за спадкоємцем засновника Фермерського господарства ОСОБА_2 права постійного користування спірною земельною ділянкою.

Рішення Явченської сільської ради від 25.07.2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,00 га для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні)» є законним та обґрунтованим, оскільки на час прийняття рішення земельна ділянка була вільною та не перебувала в постійному користуванні Фермерського господарства Клима Романа Олексійовича, оскільки дану юридичну особу навіть не було засновано.

Отже, зазначена позивачем інформація не відповідає дійсності є голослівною та нічим не підтверджується.

Правом на подачу відзиву скористались Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник Микитчин П.С.

Зокрема у відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області зазначило, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Законодавством, котре регулює земельні правовідносини, встановлений порядок скасування реєстрації земельних ділянок, однак механізм виконання такої процедури не розроблений, оскільки у програмному забезпеченні «Національна кадастрова система» (далі - НКС), в якій вносяться відомості до Державного земельного кадастру, відсутній необхідний функціонал (розробниками не забезпечено в НКС всі необхідні функції). Таким чином, функціональна можливість програми, якою користується Державний кадастровий реєстратор, не дозволяє скасовувати державну реєстрацію земельних ділянок за іншими підставами, ніж зазначені в законодавстві, зокрема за рішенням суду в інших випадках ніж передбачено в абзацах третьому і четвертому частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Окрім того, звертають увагу, що повідомлення про зареєстровані (припинені) речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в тому числі і за рішенням суду надходить з органів реєстру прав і після чого відомості вносяться у Поземельну книгу.

Отже, після скасування права на землю органами реєстру прав, державний кадастровий реєстратор отримає в порядку інформаційного обміну інформацію про скасування права, відповідно до чого і внесе зміни до Поземельної книги.

Сама по собі реєстраційна дія є лише наслідком юридичного факту, який породжує набуття, зміну чи припинення права, а відповідно вважають, що позовна вимога про скасування реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі є похідною.

Просили апеляційну скаргу Рогатинської міської ради задовольнити, а рішення Рогатинського районного суду від 23 січня 2025 року скасувати.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Микитчин П.С. зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги його законності не спростовують. Просила рішення суду залишити без змін та стягнути судові витрати по справі.

У засіданні апеляційного суду представник Рогатинської міської ради Сташків О.Б. підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 доводи скарги заперечив, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставам справи.

Представник головного управління Держгеокадастру в судове засідання суду не з`явився, просив розгляд справи здійснювати без їх участі.

Представник селянського (фермерського) господарства «ЯНТАР» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що до позивачки ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_2 перейшло право користування земельною ділянкою, яка надана йому для ведення фермерського господарства, а відтак наявні підстави для скасування рішень уповноважених органів та осіб щодо державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку та договору оренди землі.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Явченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 07 серпня 2007 року за реєстровим №12, ОСОБА_2 все належне йому майно заповів ОСОБА_1 ( а.с. 8 ).

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визначено додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 9-10 ).

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Клід О.Я. 12 січня 2024 року, зареєстрованого в реєстрі за № 58 встановлено, що дочка ОСОБА_1 успадкувала належний спадкодавцю ОСОБА_2 житловий будинок, стайню, криницю, що розташовані по АДРЕСА_1 ( а.с. 11 ).

17 квітня 1995 року спадкодавець ОСОБА_2 отримав державний акт на право постійного користування землею для ведення фермерського господарства площами 1,6 га та 4,1 га на території колишньої Явченської сільської ради, правонаступником якої є Рогатинська міська рада Івано-Франківської області ( а.с. 12, 18-20).

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про реєстрацію фермерського господарства «Клима Романа Олексійовича», що підтверджується копією листа Центру надання адміністративних послуг Рогатинської міської ради від 07 листопада 2024 року №527 та копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який сформований 07 листопада 2024 року ( а.с. 108-109 ).

На запит приватного нотаріуса Клід О.Я. від 27 грудня 2023 року №437/02-14, Головним управлінням Держкадастру в Івано-Франківській області надано викопіювання з проекту формування території та встановлення меж Явченської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, де відображено заштриховану земельну ділянку площею 3,0 га, на яку сільська рада виготовила кадастровий номер та передала її в оренду, та яка накладається на частину земельної ділянки, що раніше була передана ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства ( а.с. 12-14).

Встановлено, що рішенням двадцять п`ятої сесії Явченської сільської ради Івано-Франківської області від 25 липня 2019 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3,0 га для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні ) ( а.с. 17 ).

05 листопада 2019 року між Явченською сільською радою та селянським (фермерським ) господарством «ЯНТАР» було укладено договір оренди земельної ділянки №2, відповідно до якого Явченська сільська рада надала, а селянське ( фермерське ) господарство «ЯНТАР» отримало у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , з кадастровим номером :01:003:0136 , площею 3,0 га. Строк дії договору 7 років ( а.с. 151-152 ).

Згідно інформації про земельну ділянку з кадастрової карти від 11 квітня 2024 року та інформації сформованої за допомогою додатку Реєстр нерухомості» від 10 січня 2024 року, земельна ділянка площею 3,0 га, кадастровий номер :01:003:0136, зареєстрована за Явченською сільською радою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 серпня 2019 року, номер запису про речове право 32997848, а 12 листопада 2019 року було здійснено державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку, номер запису про речове право 34133927 ( а.с. 15-16 ).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування, згідно з частиною першою статті 144 Конституції України, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

За змістом частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).

Згідно з приписами частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Стаття 22 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року № 561-XII (чинного на час видачі державного акта) встановлювала, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 вказав, що стаття 92 ЗК України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб (Постанова Кабінету Міністрів від 2 квітня 2002 року № 449 (чинна до 23 липня 2013 року).

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні.

Разом із тим, відповідно до статті 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України , перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 названого Кодексу, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Відтак орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 ЗК України.

Судом встановлено, що батько позивачки ОСОБА_2 у квітні 1995 року отримав право постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства, що підтверджується Державним актом серії ІФ 10-37-03/000034 від 17 квітня 1995 року на право постійного користування землею, площею 5,7 га, яка розташована на території Явченської сільської ради для ведення фермерського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №34.

Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 фермерське господарство не зареєстрував.

Виданий ОСОБА_2 державний акт на право постійного користування землею у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, право користування земельною ділянкою не припинялося, земельна ділянка із його користування не вилучалася.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

У 2019 році Явченською сільською радою на частину земельної ділянки площею 3,0 га яка перебувала у користуванні ОСОБА_2 , виготовлено кадастровий номер та передано її в оренду селянському (фермерському) господарству «ЯНТАР», у зв`язку з чим позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_2 не може оформити свої спадкові права на право постійного користування земельною ділянкою, належного спадкодавцю.

Ухвалюючи рішення по суті заявлених вимог, суд першої інстанції правильно зазначив, що станом на час надання ОСОБА_2 права постійного користування земельною ділянкою діяв ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, відповідно до норм якого постійним визнавалося землекористування без заздалегідь установленого строку (ч.2 ст. 7 зазначеного Кодексу). Право постійного користування землею посвідчували державні акти. Їх видавали та реєстрували сільські, селищні, міські, районні Ради народних депутатів (ч.1 ст. 23 цього Кодексу). Право користування земельною ділянкою чи її частиною припинялося, зокрема, у разі припинення діяльності селянського (фермерського) господарства (п.3 ч.1 ст. 27 цього Кодексу).

Суд, ураховуючи рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року, яким визнано неконституційним пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України від 25 жовтня 2001 року щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди, а також зазначено про те, що стаття 92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення, а відтак право постійного користування земельною ділянкою набуте ОСОБА_2 до 01 січня 2002 року хоча і не переоформлене, останнім не втрачено.

Як положення статей 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, так і статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи.

Таким чином, оскільки право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, то дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують це право.

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц, відповідно до якого право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав для ведення селянського (фермерського) господарства його засновник, може бути об`єктом спадкування, якщо зазначена особа до її смерті не змогла створити (зареєструвати) селянське (фермерське) господарство. Тільки у такому разі право постійного користування зазначеною ділянкою входить до складу спадщини у разі смерті цієї особи та може бути успадкованим лише для мети, для якої це право отримав спадкодавець.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 являється спадкоємцем ОСОБА_2 , який отримав земельну ділянку для ведення фермерського господарства, на його ім`я видано державний акт на право постійного користування землею, однак не створив селянське фермерське господарство, то до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 входить право постійного користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства.

Відтак необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що право постійного користування земельною ділянкою не входить до складу спадщини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не встановлено чи використовував ОСОБА_2 спірну земельну ділянку за цільовим призначенням та чи сплачував земельний податок не заслуговують на увагу, оскільки Явченською сільською радою рішення про припинення права користування ОСОБА_2 земельною ділянкою із вищезазначених підстав не приймалося, а відтак доводи про те, що ОСОБА_2 станом на день смерті втратив право користування спірною земельною ділянкою є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Рогатинської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 23 січня 2025 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 травня 2025 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин