Справа № 466/2792/25
Провадження № 2/466/1838/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі головуючого судді Зими І.Є.

секретаря с/з Васинчик М.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи: ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою та визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,-

в с т а н о в и в :

25.03.2025 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 1983 році ОСОБА_5 було видано ордер на вселення у квартиру АДРЕСА_2 . Разом з ОСОБА_6 було вселено у зазначену квартиру членів його сім`ї: а саме дружину, ОСОБА_7 та дітей - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Дані особи були зареєстровані у вказаній вище квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , проте ордер на вселення у квартиру АДРЕСА_2 був втрачений ще за життя ОСОБА_5 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Львівської міської ради, за участю третіх осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , Шевченківської рай адміністрації Львівської міської ради було задоволено та визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право користування квартирою АДРЕСА_2 житловою площею 29,2 кв.м.

27.02.2025 року, з метою виконання вищезазначеного судового рішення, ОСОБА_2 звернувся до Шевченківської рай адміністрації ЛМР з заявою про надання дозволу на переоформлення договору найму вищевказаної квартири.

12.03.2025 року ОСОБА_2 отримав від згаданої установи відмову, в якій, зокрема, зазначено, що ним не долучено заяви-згоди усіх повнолітній членів сім`ї, зареєстрованих у спірній квартирі. Як вбачається з відповіді Шевченківської РА ЛМР від 08.08.2024 року, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (донька ОСОБА_2 ). Проте, попри факт реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 не проживає у такій з 2010 року і по даний час, так як фактично проживає за кордоном (Португальська Республіка). На територію України відповідач не повертався та не має можливості в позасудовому порядку змінити місце своєї реєстрації. Враховуючи наведені обставини, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 27.03.2025 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

24.04.2025 року, на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_4 , в якій вона просить суд проводити розгляд справи у її відсутності, та щодо заявлених вимог не заперечує.

13.05.2025 року, на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_3 , в якій відповідач не заперечує щодо розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_2 визнає, зазначає, що безперервно проживає та працює в Португальській Республіці.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини та аргументи викладені в позовній заяві. Просила суд задовольнити позов.

З`ясувавши дійсні обставини справи, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2024 року у справі №466/8113/24 позовні вимоги ОСОБА_2 до Львівської міської ради, за участю третіх осіб - ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , Шевченківської РА Львівської міської ради було задоволено та визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право користування квартирою АДРЕСА_2 житловою площею 29,2 кв.м.(а.с.10-11).

27.02.2025 року, з метою виконання вищезазначеного судового рішення, ОСОБА_2 звернувся до Шевченківської РА ЛМР з заявою про надання дозволу на переоформлення договору найму квартири АДРЕСА_2 житловою площею 29,2 кв.м.

12.03.2025 року ОСОБА_2 отримав від Шевченківської райадміністрації ЛМР відмову в зв`язку з тим, що ним не долучено заяви-згоди усіх повнолітній членів сім`ї, зареєстрованих у такій квартирі. (а.с.12).

Як вбачається з відповіді Шевченківської рай дміністрації ЛМР від 08.08.2024 року, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 (донька ОСОБА_2 ).

Проте, попри факт реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 не проживає у такій з 2010 року і по даний час, оскільки фактично проживає закордоном (Португальська Республіка), на територію України не повертався та не має можливості в позасудовому порядку змінити місце своєї реєстрації. Дане твердження підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи, в якій відповідач зазначає, що безперервно проживає на території Португальської Республіки.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 71 ЖК УРСР визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК УРСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК).

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Частиною 2 статті 405 передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Окрім того, факт н епроживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 підтверджується копією Акту № 05 від 14.03.2025 року, складеного та затвердженого ОСББ «Золота підкова-17», у якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , але не проживає за вказаною адресою з серпня 2010 року і по даний час. (а.с.13).

Додатково на підтвердження факту постійного перебування ОСОБА_3 за кордоном, позивачем надано суду копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_1 , що був виданий 12.06.2015 року органом 4PRT1 і дійсний до 12.06.2025 року, у якому відсутні відмітки про перетин ОСОБА_3 державного кордону України.

Крім цього, такий паспорт було видано органом з кодом 4PRT1, що згідно переліку дипломатичних установ, розміщеного у відкритому доступі на сайті Державної міграційної служби України, які надають супровід та технічну підтримку проектів у сфері інформатизації з функціонування програмно-технічного комплексу (ПТК) ВІС «ДІС МЗС» та повинні надаватися для забезпечення автоматизації процесів оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (онлайн та автономний режими), дипломатичного/ службового паспортів України, посвідчення особи на повернення в Україну (далі - ПНП) (онлайн та автономний режими) та ведення консульського обліку, належить Консульству України у м. Порту (Португальська Республіка) (а.с.14-18).

Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У ст. 72 Житлового кодексу України зазначено: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У ч. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено наступне: «Відповідно до ст.107ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо)».

З огляду на вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам у справі, суд дійшов висновку, що позов є підставним, вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, докази на які позивач посилається є належними та допустимими, окрім цього, в матеріалах справи наявна зава відповідача про визнання позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 84, 89, 273, 274, 289, 314 ЦПК України, ст.ст. 319, 383 ЦК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 26.05.2025 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_4 .

Суддя І. Є. Зима