ПОСТАНОВА

іменем України

14 травня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/208/22

провадження № 22-ц/4809/760/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Мехед Олег Валерійович, Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління з питань захисту дітей Кропивницької міської ради, Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 травня 2023 року у складі судді Мохонько В.В.

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехеда О.В. (далі - приватний виконавець Мехед О.В.), Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління з питань захисту дітей Кропивницької міської ради, Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), про визнання недійсними електронних торгів та протоколу про їх проведення.

Позов мотивовано тим, що 16 вересня 2008 року між нею та Акціонерно?комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк») було укладено кредитний договір №420/420-Ф01. Цього ж дня в забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між сторонами було укладено іпотечний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначала, що Кіровський районний суд міста Кіровограда рішенням від 27 листопада 2009 року у справі №2-5069/09 стягнув з неї на користь АКБ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 269884,30 грн, судові витрати у розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн. Вказане судове рішення перебувало на виконанні у приватного виконавця Мехеда О.В., виконавче провадження № НОМЕР_1.

19 жовтня 2018 року приватний виконавець направив на адресу Кіровоградської філії ДП «Сетам» заявку №850/АСВП№НОМЕР_1 щодо реалізації на електронних торгах іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 21 листопада 2018 року № 370833 торги з реалізації квартири того дня не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів. Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 26 грудня 2018 року №378186 переможцем торгів став ОСОБА_2 , ціна продажу - 326301,60 грн. Вважала, що електронні торги були проведені з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки виконавець не отримав попередньої згоди органу опіки та піклування на продаж нерухомого майна, в якому, окрім позивача, була зареєстрована та фактично проживала її неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на викладене просила суд визнати недійсними електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 , проведені 26 грудня 2018 року, а також протокол проведення електронних торгів від 26 грудня 2018 року №378186.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 травня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідачі ОСОБА_2 та приватний виконавець Мехед О.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник АТ «Сенс Банк» Луньова А.Г. також заперечила проти доводів апеляційної скарги.

Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності представників відповідача та третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2009 року у справі №2-5069/09, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь АКБ «Укрсоцбанк» в особі Кіровоградського відділення ООФ АКБ «Укрсоцбанку» стягнуто 269884,30 грн боргу за кредитним договором, судові витрати у сумі 1700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 250 грн (т.2 а.с.63-65).

Відповідно до іпотечного договору від 16 вересня 2008 року ОСОБА_1 з метою забезпечення фінансових зобов`язань за кредитним договором від 16 вересня 2008 року №420/420-Ф01 передала в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк» квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.94-99).

У провадженні виконавчого округу Кіровоградської області перебувало зведене виконавче провадження НОМЕР_2, до складу якого входили такі виконавчі провадження: АСВП №НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа від 14 червня 2010 року №2-5069/09, виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Укрсоцбанк» 269884,30 грн боргу за кредитним договором, судових витрат у сумі 1700 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 250 грн; АСВП НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого напису від 03 грудня 2018 року №16606, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 .

27 квітня 2018 року постановами приватного виконавця Мехеда О.В. відкрито виконавче провадження №НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа від 14 червня 2010 року №2-5069/09 та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (т.1 а.с.109-110,113-114).

З метою перевірки майнового стану боржника приватний виконавець Мехед О.В. направив запити до Регіонального сервісного центру МВС України в Кіровоградській області щодо наявності автотранспорту, Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області щодо наявності сільськогосподарської техніки, Управління Держпраці у Кіровоградській області, Державної фіскальної служби України щодо наявності відкритих рахунків, Пенсійного фонду України та боржнику (т.1 а.с.117-122).

Згідно з відповідями Регіонального сервісного центру МВС України в Кіровоградській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, Управління Держпраці у Кіровоградській області, Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України у боржника відсутні кошти та рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення (т.1 а.с.130-134).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 на праві власності належить: квартира АДРЕСА_3 ; квартира АДРЕСА_1 ; житловий будинок на АДРЕСА_4 (т.1 а.с.142-147).

07 травня 2018 року приватний виконавець Мехед О.В. здійснив запит щодо осіб, які зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 (т.1 а.с.121). У відповідь на запит приватного виконавця Мехеда О.В. від 07 травня 2018 року Міська рада міста Кропивницького повідомила, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані особи відсутні (т.1 а.с.140).

Того ж дня приватний виконавець Мехед О.В. здійснив запит про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади (Єдиному державному демографічному реєстрі), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.136). У відповідь на запит приватного виконавця Мехеда О.В. від 07 травня 2018 року Міська рада міста Кропивницького повідомила, що ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 (т.1 а.с.135).

13 вересня 2018 року приватний виконавець Мехед О.В. у межах виконавчого провадження №НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа від 14 червня 2010 року №2-5069/09 наклав арешт на належну боржнику ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 (т.1 а.с.148-149).

У 2018 році між приватним виконавцем Мехедом О.В. та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір №13 про проведення оцінки майна, арештованого приватним виконавцем, відповідно до пункту 1.1 якого завданням замовника є проведення оцінки вартості майна, а саме квартири АДРЕСА_1 (т.2 а.с.2-4).

Приватний виконавець Мехед О.В. постановою від 14 вересня 2018 року призначив суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № НОМЕР_1(т.1 а.с.236-237).

Як свідчить копія звіту від 04 жовтня 2018 року про визначення вартості трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , ринкова вартість на дату оцінки становить 407 877 грн (т.2 а.с.7-29).

05 жовтня 2018 року на адресу приватного виконавця Мехеда О.В. надійшла заява боржника ОСОБА_1 , в якій ОСОБА_1 просила іпотечне майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 передати на електронні торги (т.2 а.с.31).

19 жовтня 2018 року приватний виконавець Мехед О.В. направив заявку на адресу Кіровоградської філії ДП «Сетам» на реалізацію арештованого майна (т.2 а.с.32-34).

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів від 21 листопада 2018 року №370833 торги з реалізації зазначеної квартири не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (т.2 а.с.41).

Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 26 грудня 2018 року №378186 торги з реалізації вказаного нерухомого майна відбулися, переможцем торгів став ОСОБА_2 , ціна продажу склала 326301,60 грн (т.2 а.с.72-73).

Як свідчить інформація, надана Міською радою міста Кропивницького від 08 лютого 2019 року №486 на запит ОСОБА_1 , у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 04 грудня 2008 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 04 липня 2013 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04 грудня 2008 року (т.2 а.с.154).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів того, що під час реалізації на електронних торгах належного позивачу майна було порушено процедуру проведення прилюдних торгів. Місцевий суд зазначив, що дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні, був необхідний на момент укладення договору іпотеки, а не на момент реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Станом на час укладення договору іпотеки будь-яких неповнолітніх осіб у спірному будинку зареєстровано не було, тому дозволу органу опіки та піклування на його укладення не вимагалося. У договорі іпотеки позивач зазначав, що укладенням цього договору не порушені права та/або інтереси третіх осіб, у тому числі права та законні інтереси інших осіб, зокрема неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких іпотекодавець зобов`язаний утримувати за законом або договором. Отже, іпотечний договір було укладено 16 вересня 2008 року, жодних доказів про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент подання позову є повнолітньою, була зареєстрована у спірному житлі з дозволу іпотекодержателя, матеріали справи не містять. Отже порушення прав неповнолітніх осіб не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Тлумачення змісту статті 3 ЦК України, зокрема, пункту 6 статті вказаної статті, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, насамперед акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі, якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Згідно зі ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Статтями 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що за загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акту про проведення торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Такий акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, отже, вважається договором.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Відповідно до наведених правових норм виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими виконавча служба укладає відповідний договір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) дійшла висновку про те, що з огляду на правову природу процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та, враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, проведення процедури прилюдних торгів є правочином.

Такий висновок узгоджується і з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, публічних торгах та визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту статей 203, 215, 650, 655 і 656 ЦК України, положень Порядку реалізації арештованого майна убачається, що реалізація майна на прилюдних торгах полягає у продажі майна, за яким продавцем відчужуваного майна є боржник, переможець прилюдних торгів виступає покупцем, а особами, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба (приватний виконавець) та організатор електронних торгів; складання за результатами проведення прилюдних торгів акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Аналогічний висновок Верховний Суд виклав у своїй постанові від 03 червня 2024 року у справі № 587/2230/21.

За частиною першою статті 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

За частиною 1 статті 215 цього Кодексу, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі №6-174цс12, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч.1-3 та 6 ст.203 ЦК України (ч.1 ст.215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів.

Реалізація арештованого майна боржника та порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна регламентується Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5 з подальшими змінами (далі по тексту - Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку, у редакції, чинній на час проведення електронних торгів, електронний аукціон - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних аукціонів, за яким його власником стає учасник, який під час аукціону запропонував за нього найвищу ціну. Реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 02 жовтня 2015 року №1885/5 повноваженнями на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів на час направлення приватним виконавцем арештованого майна боржника ОСОБА_1 для проведення електронних торгів 21 серпня 2018 було наділено ДП «СЕТАМ».

Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами: копія виконавчого документу, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

Згідно з п.4 розділу ІІ Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

Розділами 3, 4, 5 Порядку врегульовано процедуру підготовки до проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною), порядок реєстрації учасників електронних торгів за фіксованою ціною та безпосередньо проведення електронних торгів. Також передбачено, що програмні засоби системи функціонують у цілодобовому режимі та забезпечують можливість безперервного та безперешкодного доступу до відомостей щодо запланованих торгів. Так, згідно з п.5 розділу ІІІ Порядку організатор вносить до системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо). Інформація про майно, включене до лота, виставленого на електронні торги, вноситься організатором згідно з документами, наданими відповідно до пунктів 2, 3 розділу II цього Порядку, а також з дотриманням вимог п.8 розділу ІІІ. Електронні торги розпочинаються у визначений в інформаційному повідомленні про електронні торги день. Переможцем електронних торгів визнається учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція (при звичайному перебігу торгів або через особливу ставку). Якщо один із учасників запропонував придбати майно за стартовою ціною і пропозицій щодо купівлі майна від інших учасників не надійшло, майно продається за стартовою ціною (п.1 та п.4 розділу V Порядку). Пунктом 6 Порядку передбачено, що система забезпечує постійний та відкритий доступ спостерігачів електронних торгів до Веб-сайту з метою спостереження за проведенням електронних торгів. Розділами VIII, Х Порядку визначено процедуру оформлення результатів електронних торгів та порядок розрахунків за придбане на електронних торгах майно та перехід права власності. Так, після закінчення електронних торгів на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом до якого вноситься інформація щодо перебігу торгів. Аналогічний протокол з додаткової інформацією розміщується в особистому кабінеті переможця, для надання йому можливість провести розрахунок за придбане на електронних торгах майно. На підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно. Згідно з п.4 Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронних торгів, виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження, копія акта надсилається стягувачу, боржнику та організатору.

У частині першій статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). За приписами статті 264 ЦПК України визначення характеру спірних правовідносин відповідно до установлених обставин у справі, а також визначення правової норми, яка підлягає застосуванню, належить до обов`язків суду.

Так, згідно зі статтею 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника.

Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 206/2421/16-ц, від 31 січня 2024 року у справі № 755/4534/21.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що для застосування наслідків недотримання вимог закону під час вирішення спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Подібний висновок також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 554/154/22 (провадження № 14-24цс24).

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 обґрунтовувала позов тим, що 26 грудня 2018 року електронні торги з реалізації належної їй квартири АДРЕСА_1 були проведені з грубим порушенням чинного законодавства, оскільки виконавець не отримав попередньої згоди органу опіки та піклування на продаж цього нерухомого майна, в якому була зареєстрована та проживала, зокрема, її неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтями 17 та 18 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачена вимога про отримання дозволу державним виконавцем від органу опіки та піклування на реалізацію майна, право власності на яке або право користування яким належить малолітній дитині, яка встановлена задля додаткового забезпечення захисту прав цієї дитини від можливого порушення.

За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», у редакції, чинній на час проведення електронних торгів, діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

У статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», у редакції, чинній на час передачі на реалізацію нерухомого майна, передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

У пункті 28 розділу VІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі по тексту Інструкція з організації примусового виконання рішень), у редакції, чинній на час передачі на реалізацію нерухомого майна, передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а у разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, відповідно до положень Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», Інструкції з організації примусового виконання рішень державний або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, які додаються до заяви на реалізацію арештованого майна.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 вересня 2020 року в справі № 303/3043/19, від 18 березня 2021 року у справі № 164/1145/20, від 15 лютого 2023 року у справі № 442/2252/17.

У пунктах 68-69 постанови від 26 жовтня 2021 року в справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що повноваження держвиконавця не мають того характеру та обсягів, які має суд, зокрема в межах цивільного процесу. Обов`язки і права виконавців, закріплені у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», не відповідають широті повноважень та обов`язків суду, передбачених ЦПК України, для вирішення судових спорів. Як приклад можна навести статтю 19 СК України, яка передбачає право суду не погодитись з висновками органу опіки та піклування. Тоді як законодавство України, зокрема Закон України «Про виконавче провадження», такими повноваженнями держвиконавця не наділяє. Також, наприклад, держвиконавець позбавлений можливості встановлювати, чи є у власності неповнолітніх дітей, місце проживання яких зареєстроване у квартирі, яка підлягає реалізації в межах виконавчого провадження, інше житлове приміщення, чи мають вони право користування іншим житловим приміщенням. Для вирішення подібних питань держвиконавець і має звертатись до органів опіки та піклування для отримання відповідного дозволу, який має враховувати найкращий захист прав неповнолітніх дітей.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2021 року у справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) зробила висновок про те, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання державним виконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим на підставі самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в межах виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу державному виконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій державного виконавця та/або органу опіки та піклування. Зазначене стосується також і дій приватних виконавців (пункти 70, 71, 116, 117). Тобто державний чи приватний виконавець повинен звернутися за дозволом органу опіки та піклування для реалізації житлової нерухомості, право на користування яким мають діти (пункт 72).

Вирішуючи спір у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вона у своїй постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 504/294/14-ц (провадження № 6-2940ц15), який зводиться до такого: правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, - звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо житлового приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам собою факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним (пункти 88-90).

При цьому дбати про дітей та їх інтереси мають насамперед батьки, а держава охороняє інтереси дітей у разі вчинення саме батьками дій, які можуть нашкодити інтересам дітей.

Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 760/15341/16-ц (провадження № 61-48978св18), вирішуючи спір про визнання договору іпотеки недійсним, зазначив, що власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами, а може спричинити інші передбачені законодавством наслідки, які застосовуються органами опіки та піклування.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

З урахуванням наведеного для правильного вирішення справи за позовом про визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна у контексті дотримання прав та інтересів дітей необхідно оцінити добросовісність дій боржника, а саме статус нерухомого майна (чи є воно предметом іпотеки), з якого часу діти зареєстровані в спірному житловому будинку; чи дотримано встановлений чинним законодавством порядок їх реєстрації; чи проживають вони разом з батьками у спірному житловому будинку; чи дотримано порядок їх вселення у спірне нерухоме майно; чи є спірне майно єдиним місцем їх постійного проживання; чи наявне інше житло у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання; звернути увагу на ступінь споріднення між дітьми і боржником та інші обставини.

Крім того, суд повинен встановити, чи відчуження житлового будинку суперечить правам та інтересам дитини, - звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо житлового приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 442/2252/17.

Встановлено, що приватний виконавець Мехед О.В. здійснив запит щодо осіб, які зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 . За відомостями АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 (т.1 а.с.121), у зв`язку з чим не встановлено наявність/відсутність неповнолітніх дітей, які зареєстровані у цій квартирі АДРЕСА_5 та мають право користування нею. Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на час укладення договору іпотеки зареєстровані особи, у тому числі неповнолітні, у квартирі були відсутні. Також судом першої інстанції установлено, що неповнолітня дитина була зареєстрована у спірній квартирі після укладення договору іпотеки без відома та згоди на те іпотекодержателя - АКБ «Укрсоцбанк».

Слід також зазначити, що ОСОБА_1 не повідомляла приватного виконавця Мехеда О.В. про наявність інших осіб, які мають право користування квартирою АДРЕСА_1 , зокрема неповнолітніх дітей, при цьому звернулась до нього із заявою, в якій просила передати зазначене житло на електронні торги.

Також апеляційним судом установлено, що позивачці на час проведення електронних торгів на праві власності крім квартири АДРЕСА_1 належала квартира АДРЕСА_3 (т.1 а.с.142-147).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що матеріали справи не містять доказів того, що під час реалізації арештованого майна, належного позивачу, а саме під час електронних торгів оператором торгів була порушена процедура прилюдних торгів.

Зокрема, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитом, 16 вересня 2008 року між сторонами був укладений договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Балик Т.М. за реєстровим номером 3281/79. Дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні, необхідний на момент укладення договору іпотеки, не надавався, оскільки станом на час укладення договору іпотеки будь-яких неповнолітніх осіб у спірному будинку зареєстровано не було, тому і не вимагалося дозволу органу опіки та піклування на його укладення. Також у договорі іпотеки позивач зазначила, що укладенням цього договору не порушені права та/або інтереси третіх осіб, в тому числі права та законні інтереси інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких іпотекодавець зобов`язаний утримувати за законом або договором.

На час проведення електронних торгів у позивача була у власності ще одна квартира. Належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів права власності чи права користування неповнолітньою ОСОБА_3 саме спірною квартирою, які б порушували права неповнолітньої особи, матеріали справи не містять та у судовому засіданні апеляційного суду не встановлені.

Апеляційний суд також звертає увагу, що квартира відчужена у грудні 2018 року, а публічна процедура реалізації якої гарантує невідворотність результатів торгів з метою задоволення вимог кредитора, кошти від її реалізації зараховано АТ «Сенс Банк», яке є правонаступником АКБ «Укрсоцбанк», у рахунок погашення кредитної заборгованості позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 травня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 травня 2025 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко