головуючий у суді І інстанції Грегуль О.В.
провадження № 22-ц/824/1967/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року

у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кіото-3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кіото-3» (далі - ОСББ «Кіото-3») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь витрати за спожиті житлово-комунальні послуги у сумі 47 420 грн 27 коп., втрати від інфляції у сумі 4 466 грн 05 коп., 3 % річних у сумі 1 767 грн 01 коп., всього 53 653 грн 33 коп., а також судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог ОСББ «Кіото-3» посилалося на те, що позивач здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_2 .

Також відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою.

ОСОБА_1 як власник квартир у багатоквартирному будинку є співвласником будинку та зобов`язана нести витрати на його утримання.

Відповідачу нараховувалась щомісячна плата за утримання будинку та прибудинкової території, але внески оплачувались нею несвоєчасно та не у повному обсязі, тому станом на 01 жовтня 2023 року щодо квартири АДРЕСА_3 утворилась заборгованість у розмірі 30 979 грн 71 коп., а щодо квартири АДРЕСА_4 - 16 440 грн 56 коп., всього 47 420 грн 27 коп.

Факт наявності заборгованості було визнано відповідачем шляхом укладення 12 листопада 2019 року з ОСББ «Кіото-3» договорів про реструктуризацію заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території.

Крім того, ОСББ «Кіото-3» зверталося до Деснянського районного суду міста Києва з позовом про стягнення заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території, рішенням якого від 03 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСББ «Кіото-3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території було задоволено.

Однак, постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року зазначене судове рішення було скасовано, а позов залишено без розгляду з тих підстав, що позов підписано від імені заінтересованої особи, яка не має повноважень на ведення справи.

На час звернення до суду з цим позовом заборгованість не погашена, тому ОСББ «Кіото-3» змушене звернутися з цим позовом.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Кіото-3» 52 540 грн 28 коп.- оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, втрати від інфляції, трьох процентів річних та 2 628 грн 32 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Встановивши наявність заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги, яка не спростована відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для її стягнення.

Також, місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період з період з вересня 2018 року до 23 лютого 2022 року (дати введення в Україні воєнного стану).

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, а також вирішити питання про стягнення судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Свінтозельська О.В. не є керуючою справами ОСББ «Кіото-3» та не є представником ОСББ «Кіото-3», а отже не має повноважень діяти від імені позивача.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань особою, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації, тощо є Завгородня В.В. Відомості про Свінтозельську О.В. як особу, яка має право вчиняти діє від імені ОСББ в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні.

До позовної заяви не додано довіреності, відповідно до якої Свінтозельська О.В. уповноважена діяти від імені ОСББ «Кіото-3». Також вона не є керуючою справи, оскільки управління багатоквартирним будинком може здійснюватися іншою особою, ніж органи управління об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, лише за рішенням загальних зборів і лише на підставі договору, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства.

Проте, договір про надання послуг з Керуючим справами багатоквартирного будинку від 21 листопада 2018 року укладено з головою правління ОСББ «Кіото-3» із Свінтозельською О.В. без попереднього прийняття рішення загальними зборами. Умови такого договору також не затверджені загальними зборами.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження законності нарахування відповідачу боргу, зокрема, не надано затверджених уповноваженою особою тарифів, не підтверджено законність тарифів, згідно з якими визначено суму боргу.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою ОСББ «Кіото-3» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що відповідач не спростовує того факту, що вона є власником квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , а отже співвласником багатоквартирного будинку.

Жодне з рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в тому числі про встановлення внесків на утримання будинку та прибудинкової території, інших обов`язкових платежів, ані відповідачем, ані будь-ким іншими не оскаржені, а отже є обов`язковими для виконання всіма співвласниками будинку.

До суду з цим позовом звернулася голова ОССБ «Кіото-3», а відповідачем не спростовано факт наявності у неї заборгованості з утримання належного їй майна та не надано належних і допустимих доказів того, що вона несе обов`язок з утримання належного їй майна багатоквартирного будинку у будь-який інший спосіб та у повному обсязі.

За змістом частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до абзацу 5 частини дев`ятої статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту.

Також згідно з абзацами 1-5 частини двадцятої статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до компетенції правління відноситься: підготовка кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством; розпорядження коштами об`єднання відповідно до затвердженого загальними зборами об`єднання кошторису; укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням.

Відповідно до частини тринадцятої статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаній брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Утримання будинку та прибудинкової території об`єднання співвласників багатоквартирного будинку забезпечується як самим об`єднанням, так і відповідними підприємствами-виконавцями послуг.

Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Згідно з частинами першою, другою статті 7 України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; 2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; 3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; 5) виконувати рішення зборів співвласників; 6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; 7) відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку; 8) додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства; 9) забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; 10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання; дотримуватися чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством.

Отже, згідно із зазначеними нормами чинного законодавства співвласники квартир (нежитлових приміщень), які є фактичними споживачами послуг, що надаються створеним у такому будинку ОСББ зобов`язані оплатити всі необхідні внески та платежі, пов`язані з утриманням будинку та прибудинкової території.

Факт відсутності договору про надання таких послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення співвласника від оплати послуг у повному обсязі.

Схожий по суті правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідачів є щомісячна сплата позивачу внесків (платежів) на утримання будинку та прибудинкової території.

За змістом положень статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач, як власник квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 та споживач послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає ОСББ «Кіото-3», зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані послуги.

Матеріали справи свідчать, що позивач ОСББ «Кіото-3» свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 , в якому відповідач є власником квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .

Натомість відповідач, отримуючи і користуючись цими послугами, вчасно їх не сплачувала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 47 420 грн 27 коп.

Крім того, встановлено, що відповідач не зверталася до позивача із заявами про неякісне і неналежне надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території, та не відмовлялася від їх отримання.

Враховуючи відсутність даних про своєчасну сплату відповідачем вказаних послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача послуг з утримання будинку та прибудинкової території у сумі 47 420 грн 27 коп.

Також правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача втрати від інфляції та 3 % річних, з таких підстав.

Згідно з пунктом 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Разом з тим, згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 року до 31 березня 2022 року установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Враховуючи викладене, а також те, що передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, і є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних та інфляційних втрат у визначеному ним розмірі до 23 лютого 2022 року включно.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, відповідач у встановленому процесуальним законом порядку не спростувала факту наявності у неї вказаної заборгованості, крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що зазначені рішення загальних зборів ОСББ «Кіото-3», зокрема, в частині встановлення видів послуг та їх вартості, визнані судом незаконними та скасовані.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що до позовної заяви не додано довіреності, відповідно до якої Свінтозельська О.В. уповноважена діяти від імені ОСББ «Кіото-3», з таких підстав.

У жовтні 2023 року ОСББ «Кіото-3» подало до Деснянського районного суду міста Києва позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку, яка підписана головою правління Віолєттою Завгороднью (а.с. 1-5).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27 вересня 2023 року керівником ОСББ «Кіото-3» є Завгородня В.В. (а.с. 13).

Вказане свідчить про те, що позовна заява подана уповноваженою на її подання особою, а судом першої інстанції при прийнятті позовної заяви не порушено норми процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська