Справа №487/3510/25
Провадження №6/487/164/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Беспалько А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання головного державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кириченко Г.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Заводського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кириченко Г.М. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим написом, виданого 29.04.2016 по справі №10031 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в сумі 101653,65 грн.

В обґрунтування подання посилалась на те, що на виконанні у Заводському ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №61748761 з виконання виконавчого напису, виданого 29.04.2016 по справі №10031 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 101653,65 грн. Виконавче провадження відкрите 13.04.2020, копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження. В ході перевірки майнового стану боржника, нею вчинено ряд виконавчих дій, боржник у власності нерухомого та рухомого майна не має, відсутні джерела доходу, на рахунках в банківських установах залишок коштів становить 4420 грн., які арештовані постановами державного виконавця. 27.03.2023 було зупинено виконавче провадження тимчасово на період до припинення або скасування правового режиму воєнного стану в Україні та 25.12.2023 провадження було поновлено. Крім того, боржник перебував у ДУ «Південноукраїнська виправна колонія», з якої його звільнено у грудні 2023 року умовно-достроково, після чого останній вибув за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем проживання боржника направлялись виклики до ДВС, але боржник не з`явився, пояснення не надав. 21.05.025 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою проживання боржника АДРЕСА_1 , зі слів сусідки було встановлено, що ОСОБА_1 разом із родиною не проживає за вказаною адресою, переїхали за місто, місце його перебування встановити неможливо. Станом на дату звернення з поданням до суду сума боргу за виконавчим документом, не відшкодована. Враховуючи викладене, виконавчий документ станом на день звернення до суду з даним поданням не виконаний, отже боржник ухиляється від його виконання, борг не сплачує, на виклики виконавця не з`являється, не вживаючи заходів, щодо виконання виконавчого напису нотаріуса. Обмеження боржника у праві виїзду може сприяти фактичному виконанню рішення.

У судове засідання головний державний виконавець Заводського відділу ДВС м. Миколаєва Кириченко Г.М. не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути подання за її відсутності та прийняття рішення на розсуду суду.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного:

Відповідно до положень ст.33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з ч. 3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Оскільки поняття «ухилення» законодавчо не визначено та має оціночний характер, судова практика вважає ухиленням з об`єктивної сторони діяння або бездіяльність боржника, які полягають в навмисному чи іншому свідомому невиконанні обов`язку (Верховний Суд України. Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України).

На підставі наведеного вище, можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань», варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

З матеріалів справи вбачається, що виконанні у Заводському ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №61748761 відкрите на підставі виконавчого напису, виданого 29.04.2016 по справі №10031 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в сумі 101653,65 грн.

Виконавче провадження відкрите постановою головного державного виконавця Заводському ВДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.04.2020.

Постанову про відкриття провадження, як зазначає в поданні державний виконавець, направлено сторонам виконавчого провадження, у тому числі боржнику ОСОБА_1 , проте будь-яких даних про отримання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, зокрема взагалі направлення вказаної постанови боржнику, суду не надано.

При цьому, слід зауважити, що необізнаність боржника про початок процедури примусового виконання виконавчого документу унеможливлює ухилення від його виконання.

В рамках виконавчого проведення державним виконавцем накладено арешт на кошти та майно боржника та вчинені дії та рішення щодо з`ясування наявності нерухомого та рухомого майна боржника, отримання останнім доходів та наявності банківських рахунків.

В матеріалах подання, наданого до суду, міститься виклик боржника ОСОБА_1 від 07.08.2024 до Заводського ВДВС м. Миколаєва на 14.08.2024, проте доказів, що вказаний виклик направлявся боржнику та отриманий останнім суду не надано.

Крім того, до матеріалів подання державним виконавцем надано акт від 21.05.2025, згідно якого було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , та державному виконавцю зі слід сусідки з квартири АДРЕСА_3 стало відомо, що ОСОБА_1 разом із матерю та братом інвалідом виїхали за місто приблизно рік потому, фактичне місце їхнього проживання невідомо.

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про свідомо ухилення боржника від виконання зобов`язання, сам факт невиконання виконавчого документу боржником не може бути достатньою підставою для застосування Закону щодо тимчасового обмеження в праві виїзду, крім того, не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за межі України сприятиме виконанню зобов`язання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених Законом для застосування обмежень щодо виїзду ОСОБА_1 за межі України та за таких обставин, у задоволенні подання державного виконавця з вищезазначених підстав слід відмовити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Заводського відділу ДВС у м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кириченко Г.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення.

Суддя С.М. Афоніна