Справа № 366/433/25
Провадження № 2/366/371/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2025 селище Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді Мовчана В.В., за участю секретаря судового засідання Кулик А.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області

про визнання права власності в порядку спадкування за законом

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області (далі відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання за позивачем в порядку спадкування за законом, після смерті її батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , права власності на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_2 . Після смерті батька позивача відкрилася спадщина до якої входив житловий будинок та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що будинок батько позивача прийняв у спадщину від своєї матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Довідкою Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області № 114 від 12.02.2024 підтверджено, що згідно запису погосподарської книги № 17 за померлою ОСОБА_3 значиться житловий будинок та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, які розташовані по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка не приватизована і державний акт на неї не виготовлявся.

Крім того, Іванківською селищною радою Вишгородського району Київської області видано довідку № 115 від 12.02.2024 на прізвище позивача про те, що її батько ОСОБА_2 прийняв спадщину, шляхом зберігання майна, після смерті матері ОСОБА_3 , а саме: житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, які розташовані по АДРЕСА_1 (підстава: номер об`єкта погосподарського обліку № 02-1490-5).

Після смерті батька, позивач звернулася із заявою до державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з проханням видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.25 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_3 , після смерті якої спадкоємцем був її син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

17.08.2024 державний нотаріус Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , матері спадкодавця (померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ), спадкоємцем якої був її син ОСОБА_2 (останній прийняв спадщину, проте не оформив своїх спадкових прав).

У зв`язку із відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, які прийняв у спадщину її батько ОСОБА_2 , вона не має можливості отримати свідоцтва про спадщину за законом і оформити відповідними чином документи, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом щодо визнання за нею права власності на зазначені об`єкти нерухомого майна в порядку спадкування.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025 було визначено головуючого суддю Мовчана В.В.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 24.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

04.03.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про відкриття провадження.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 10.03.2025 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 01.04.2025.

У судовому засіданні 01.04.2025 розгляд справи відкладено на 24.04.2025.

24.04.2025 ухвалою Іванківського районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляд по суті на 07.05.2025.

У судове засідання 07.05.2025 з`явився представник позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання 07.05.2025 не з`явився. Звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі. Не заперечував проти заявлених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінка зібраних по справі доказів здійснюється за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України, з врахуванням положень ст. 76-88 ЦПК України.

З наданих доказів встановлено такі факти і обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_4 (мовою оригіналу) батьками якої є: ОСОБА_5 (мовою оригіналу) та ОСОБА_6 (мовою оригіналу).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 18.11.2006 було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 отримала прізвище ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було розірвано шлюб.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_9 батько, та ОСОБА_3 мати.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 .

Відповідно до листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 12.03.2025 № 633, інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 в архіві підприємства не реєструвалася, інформація щодо реєстрації права власності в БТІ відсутня.

Згідно довідки, виданої старостою Іванківської селищної ради від 12.02.2024 № 114, житловий будинок та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 , згідно запису погосподарської книги № 17 на 2021-2025 роки значиться за ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 прийняв спадщину, шляхом зберігання майна, після смерті матері ОСОБА_3 , а саме: житловий будинок та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (не приватизована, державний акт не виготовлявся), які розташовані в АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою старости Іванківської селищної ради від 12.02.2024 № 115.

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , спадкоємцем якої був її син, ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 на вищезгаданий житловий будинок було виготовлено технічний паспорт (реєстраційний номер у реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:6304-4232-9702-5728).

Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до положень чинного на той час (на момент спорудження житлового будинку) ЦК УРСР 1963 року, вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, в т.ч. і виписки із погосподарських книг.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилася.

Таким чином, приналежність житлового будинку, з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується відповідним записом в погосподарській книзі № 17 на 2021-2025 роки, згідно якого вищезазначений житловий будинок рахується за померлою ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Судом встановлено, що спадщину після ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Позивач звертався до державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому остання звернувся до суду з метою захисту своїх прав.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на спадкове майно: житловий будинок по АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 131 ЗК України передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі спадкування.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

За вимогами ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 10, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Верховний Суд дійшов правового висновку, викладеного в постанові від 16 вересня 2021 року у справі справа № 464/1663/18 (провадження № 61-9410 св 19): «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншої особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Такі ж висновки щодо підстав для спадкування земельної ділянки сформульовано у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 343/1048/17, постанові Верховного Суду від 2 червня 2021 року у справі № 362/6164/17 де Верховний Суд залишив без змін судові рішення, якими відмовлено у задоволенні вимог про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування з тих підстав, що спадкодавець за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на спірні земельні ділянки, тому вони не є об`єктом спадкування і не входять до спадкової маси.

З огляду на викладене, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, вимоги спадкоємця про визнання права власності на спадкове майно можуть бути предметом розгляду судом після завершення процедури нотаріального розгляду письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, яка завершується винесенням нотаріусом відповідної постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо земельної ділянки та відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на земельну ділянку, площею 0, 25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає, що вимога позивачки щодо визнання за нею права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, після смерті ОСОБА_2 , є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 1216, 1225, 1268, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст. 4, 10, 12, 13, 141, 200, 206, 247, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

2.Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті її батька ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок розташований за адресою:

АДРЕСА_2 .У визнанні права власності за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті її батька ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 0,25 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Іванківська селищна рада Київської області (ідентифікаційний код 04358000, адреса: вул. І.Проскури, 7, с-ще Іванків, Вишгородського району, Київської області)

Повний текст рішення складено 19.05.2025.

Суддя Віталій МОВЧАН