Справа № 331/751/25
Провадження № 2-п/331/39/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

при секретарі Солов`ян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025 року по цивільній справі № 331/751/25,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025 року позов ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 15.07.2024-100001965 від 15.07.2024 року в розмірі 27 162,84 грн., яка складається з: 10 725,53 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 11 267,31 грн. - заборгованості по процентам;5170,00 грн. неустойки, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

На виконання Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів № 4273-ІХ від 26.02.2025 назва Жовтневого районного суду міста Запоріжжя змінена на Олександрівський районний суд міста Запоріжжя.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду від 18.03.2025 року, відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила переглянути справу за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зазначено, що ОСОБА_1 в судове засідання, призначене по справі, не могла з`явитися по незалежним від неї причинам, оскільки судова повістка вручена не була, повідомлення з пошти також не надходили, а тому вона не могла знати, що відбувається судовий розгляд справи. Однією з причин не здійснення чергового платежу 22.09.2024 у сумі 6324,77 грн. стало те, що в електронному кабінеті заявниці, відкритому позивачем на власному сайті, до сплати була зазначена сума, яка значно відрізнялася від погодженої у графіку. Наступні платежі співпадали з попередньо погодженими у кредитному договорі лише датою здійснення платежів, але суттєво відрізнялися у розмірі (сумі) платежів та не мали розшифрування складових цих сум (тіло кредиту, відсотки тощо). Заявниця не заперечує факту виникнення у неї прострочки починаючи з 22.09.2024 р., але звертає увагу на її причину. Крім того, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вважає, що заочне рішення суду підлягає перегляду.

Представник ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв суду не надав.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її присутності.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Згідно частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність лише однієї з підстав, зазначених у наведеній нормі цивільного процесуального законодавства, не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення.

Відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру № 1093797 від 05.02.2025 р., місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи було за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 викликалася судом у судове засідання шляхом направлення повістки за вищевказаною адресою, яка була повернута на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з матеріалами справи, судова повістка надсилалася відповідачу ОСОБА_1 на останню відому суду адресу та заочне рішення було ухвалено з врахуванням положень ст. 223 ЦПК України.

З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином надсилав на останню відому адресу відповідача ОСОБА_1 процесуальні документи суду, та повідомляв її про дату та місце проведення судового засідання, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, оскільки ОСОБА_1 відповідно до положень ЦПК України, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, та нею доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, суду не надано.

На підставі викладеного, суд не вбачає законних підстав для скасування заочного рішення по цій справі.

Керуючись статтями 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2025 року по цивільній справі № 331/751/25 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Проте, у відповідності до частини четвертої статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: В.М. Світлицька