Справа № 465/4261/25
Провадження 2-о/465/227/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23.05.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді: Гулієва М. І.

з участю секретаря судових засідань: Лондар А. С.

представника заявника ОСОБА_1

заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає вона, її чоловік та їх малолітня донька. На протязі останніх років ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство відносно неї та їхньої доньки ,а саме: ображає словесно, піднімає руку, виганяє з дому, погрожує.

10.03.2025 року був винесений Терміновий заборонний припис серії АА №199460 відповідно до якого, 10.03.2025 року близько 20: 30 год. за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 у п?яному вигляді вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 психологічне домашнє насильство, а саме- погрожував, виганяв з дому, виражався нецензурною лексикою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров?ю. Того ж дня було складено протокол про адміністративне правопорушення серії AA № 199416 за ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП. Також 10.03.2025 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 164215 за ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП. , згідно якого ОСОБА_3 10.03.2025 о 20.30 за адресою: АДРЕСА_1 гр. у п?яному вигляді вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_5 психологічне домашнє насильство, а саме- погрожував, виганяв з дому, виражався нецензурною лексикою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров?ю потерпілої.

29.04.2025 року суддею Франківського районного суду м. Львова була винесена постанова про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173- 2, ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП та накладено штраф за дії, які мали місце 10.03.2025 року відносно неї та їх малолітньої доньки. 29.04.2025 року був складений ще один протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 455107, за ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП за те, що ОСОБА_3 29.04.25 о 21.14, перебуваючи у п"яному вигляді за адресою: АДРЕСА_1 гр. , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 психологічне домашнє насильство, а саме- висловлювався грубою нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров?ю потерпілої .

На даний час ОСОБА_3 продовжує погрожувати їй та їхній доньці. Через таку його поведінку, вона вимушена з маленькою дитиною жити не за місцем їхнього проживання, так як боїться за життя і здоров?я своєї дитини та своє.

Просить видати обмежувальний припис на 6 місяців,яким заборонити ОСОБА_3 перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою- АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв"язку особисто і через 3х осіб.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала, просить її задоволити, пояснила, що ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, витрачає всі гроші на алкоголь, виганяє її з дитиною з квартири, викидає їх речі, погрожує, нецензурно висловлюється.Дитина боїться його. Двічі побив її, перший раз не зверталась у поліцію. Другий раз побив 29.04.25. Поліцію викликали сусіди, бо дочка в коридорі плакала, що він б"є маму.Останні 3 тижні після побиття вона не проживає у спірній квартирі.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила такі задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві.

Заінтересована особа в судовому засіданні вимоги заяви заперечив частково та пояснив, що квартира за адресою- АДРЕСА_1 , у якій заявниця проживає з 2014р. ,належить на праві спільної сумісної власності йому та його батькам, іншого житла він немає.Він тривалий час був за кордоном. Після його повернення між ними виникають конфлікти, бо заявниця провокує його,кричить, наніс їй побої, захищаючись. У даний час строком до 27.05.25 до нього застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, тому просить відмовити у задоволенні вимоги щодо заборони перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою- АДРЕСА_1 .

Представник Заінтересованої особи заявлені вимоги визнав частково, пояснив, що між сторонами дійсно є конфлікти та вчинення психологічного насильства з боку ОСОБА_3 , що встановлено постановою Франківського районного суду м.Львова, просить відмовити у забороні перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою- АДРЕСА_1 , так як це єдине місце проживання ОСОБА_3 , за яким йому обрано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту у кримінальному провадженні,що перебуває на розгляді у Залізничному районному суді м.Львова.

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника , заінтересованої особи та його представника, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За змістом п. п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), рідні брати і сестри.

За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є чоловіком та дружиною, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , мають дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Франківського районного суд м. Львова від 29.04.2025 року у справі №465/2421/25 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,а саме за те, що 10.03.2025 о 20:30 у АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , перебуваючи у п`яному вигляді вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_5 та дружини ОСОБА_2 психологічне домашнє насильство, а саме: погрожував, виганяв з дому, виражався нецензурною лексикою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психологічному здоров`ю портерпілих та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Більше того, стосовно ОСОБА_3 видавався терміновий заборонний припис серії АА № 278846 від 10.03.2025 року, відповідно до якого останньому заборонено в будь - який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 .

Незважаючи на вказане, 29.04.25 щодо ОСОБА_3 знову складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення щодо своєї дружини психологічного насильства.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 надсилав на номер телефону заявниці текстові повідомлення образливого характеру,чого не заперечив ОСОБА_3 .

За наведених обставин суд вважає, що ризики повторного вчинення щодо заявниці психологічного або фізичного насильства з боку ОСОБА_3 є реальними. Його дії носять системний характер, за що він притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Заявниця з приводу поведінки ОСОБА_3 неодноразово зверталася в органи поліції та на даний час має обгрунтовані підстави побоюватися за власну безпеку. Відповідно, суд вбачає за необхідне видати обмежувальний припис з метою захисту постраждалої від домашнього насильства та для попередження можливого повторного застосування до неї насильства з боку ОСОБА_3 .

Зважаючи на оцінені в судовому засіданні докази, беручи до уваги позицію сторін, суд вважає, що наявні підстави для застосування до ОСОБА_3 заборони строком на 6 місяців вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв"язку особисто і через 3х осіб,задоволивши заявлені вимоги частково. На переконання суду,видача обмежувального припису забезпечить дієвий, ефективний та невідкладний захист заявниці і дитини від домашнього насильства, буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства та саме такий строк на даний час є достатнім для виконання обмежувальним приписом захисної та превентивної функції.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 липня 2020 року у справі № 753/10840/19.

Згідно з правовим висновком, зробленим Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19), обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2019 року притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП ) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису.

Що стосується вимоги про заборону ОСОБА_3 перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою- АДРЕСА_1 , суд вважає необхідним зазначити наступне.

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечено заявницею і її представником, ОСОБА_3 є обвинуваченим у кримінальному провадженні, яке розглядається Залізничним районним судом м.Львова,у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,3 ст.191 КК України. Згідно з ухвалою суду від 27.03.25 йому продовжено запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком до 27.05.25 та зобов"язано не залишати місце постійного проживання,а саме- квартиру по АДРЕСА_1 з 22.00 до 6.00 без дозволу суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити зазначені вище дії.

За таких обставин, при наявності ухвали суду про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу, яка набрала законної сили та відповідно до ч.2 ст.21 КПК України є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України, враховуючи те, що заявниця, як з"ясовано у судовому засіданні, понад 3 тижні не проживає за адресою АДРЕСА_1 , вимога про заборону ОСОБА_3 перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_6 за адресою- АДРЕСА_1 до задоволення не підлягає.

З урахуванням наведеного та встановлених при розгляді справи обставин суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, ст.ст.1, 18, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , яким строком на 6 (шість) місяців заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб.

Копії рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 27.05.2025 року.

Заявник: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя М. І. Гулієва