Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4629/24

Номер провадження: 2/511/249/25

20 травня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря судових засідань- Полихи Ю.О.,

за участі:

представника позивача адвоката Колеснікова І.Л.(дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання дітей,

встановив:

Короткий зміст позовної заяви.

У грудні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Колесніков І.Л., який діяв на підставі ордера серії АО № 1155536 від 19 грудня 2024 року, звернувся до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) самостійно виховує та утримує своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2007року, який Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської від 23.08.2023 року був розірваний. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Починаючи з травня 2022 року позивач з дітьми проживають за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідачка понад два роки постійно проживає за кордоном. Відповідачка фактично самоусунулася від виховання та утримання дітей, вже більше ніж два роки з дітьми та і загалом в Україні не проживає, участі у їх вихованні не приймає, наміру повертатися не має. Позивач самостійно виховує дітей, повністю забезпечує їх. Крім того зазначив, встановлення даного факту позивачу потрібно задля забезпечення можливості самостійного прийняття рішень щодо своїх дітей, забезпечення їх потреб та захисту їх інтересів, зокрема, щодо вирішення питань щодо виїзду за кордон, отримання медичної допомоги та проведення медичних втручань за необхідності, освіти, представлення інтересів дітей в державних органах та установах, вирішення питань щодо отримання ними майна, захисту їх прав, тощо. Також, заначив, що Ухвалою Київського районного суду м. Одеса від 02.12.2024 року у справі 947/20864/24 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дітей, залишено без розгляду, та роз`яснено заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах

Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2024 року для розгляду цієї справи визначено суддю Гринчак С.І. (а.с.33).

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.01.2025 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. ( а.с.36-37)

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.01.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, витребувано із Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради висновок щодо розв`язання спору між сторонами в частині самостійного виховання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ( а.с.81-82)

28.01.2025 року до суду з Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування надійшов лист №01-12/82 від 28.01.2025 року, в якому, на виконання Ухвали суду від 14.01.2025 року по цивільній справі 511/4629/24, щодо надання висновку про встановлення факту самостійного виховання дітей, повідомили, що згідно діючого законодавства не передбачено надання висновку органом опіки та піклування щодо встановлення факту самостійного виховання дітей. ( а.с.87)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.02.2025 року заяву представника позивача адвоката Колеснікова І.Л. про проведення всіх судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту самостійного виховання дітей, - задоволено. ( а.с.93)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.03.2025 року витребувано у Головному центрі обробки спеціальної інформації ДПС України (01601 м. Київ, вул. Володимирська, 26) інформацію про перетин громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 виданий 12.07.2021 року орган, що видав 5101, неповнолітнього громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та неповнолітнього громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 01 січня 2022 року по день надання відповіді на вказаний запит, із зазначенням наступної відомої інформації: дата та місце перетину державного кордону України; виїзд або в`їзд на територію України; направлення перетину державного кордону України (кінцевий пункт прибуття); мета перетину державного кордону.( а.с.104-105)

14.03.2025 року з Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України надійшла витребувана інформація. ( а.с.117-123)

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Позиція сторін.

Представник позивача - адвокат Колесніков І.Л., який діяв на підставі ордера серії АО № 1155536 від 19 грудня 2024 року в судовому засіданні позов з підстав зазначених в ньому підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду засобами поштового зв`язку надіслала заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. ( а.с.111)

Представник Київської районної адміністрації, як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшов лист, в якому просив суд розгляд справи проводити без представника Київської районної адміністрації, як органу опіки та піклуванняє при прийнятті рішення просили врахувати права та інтереси дітей. ( а.с.131,135)

Представник - ІНФОРМАЦІЯ_7 , в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, -поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.134 ), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав, не подав пояснення.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2007року, який Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області у справі № 51/1738/23 від 23.08.2023 року був розірваний. Рішення набрало законної сили (а.с. 51-52)

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 20.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, на підставі актового запису №211 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого 20.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, на підставі актового запису №286. ( а.с.50, зворотній бік а.с.50)

Відповідно до Витягу з реєстру Роздільнянської територіальної громади від 10.05.2024 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.08.2018 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с.53)

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями про зареєстроване місце проживання, наданими відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. ( а.с.35)

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 98 виданої адміністратором ЦНАП Роздільнянської міської ради від 20.08.2023року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 07.06.2017 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с.54)

Відповідно до Витягу з реєстру Роздільнянської територіальної громади від 10.05.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 07.06.2017 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . ( зворотній бік а.с.54)

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями про зареєстроване місце проживання наданими відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. ( а.с.35)

Позивач ОСОБА_5 з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 10 травня 2022 року проживають за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Договором оренди квартири ( житлового приміщення). ( а.с.8)

Актом обстеження умов проживання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного головними спеціалістами ССД ОМР від 16.07.2024 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що житлове приміщення знаходиться в 1 поверховому будинку, складається з 3-х кімнат, загальною площею 58кв.м., житловою-38кв.м. За вказаною адресою проживають: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В будинку для дітей створені належні умови для проживання та навчання, в сім`ї доброзичливі стосунки. ( а.с.60)

Згідно характеристик виданих класними керівниками та директором Одеського ліцею № 78 Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в ліцеї з першого класу, мати дітей до ліцею жодного разу не з`являлася і життям та навчанням хлопців не цікавилась. (а.с. 61, зворотній бік а.с.61).

Відповідно до довідки виданої 28.05.2024 року дільничним лікарем ОСОБА_6 , вбачається, що на профілактичні огляди та щеплення на протязі останніх років ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_4 , приходять зі своїм батьком, ОСОБА_1 . ( а.с.62)

Позивач є фізичною-особою підприємцем, основним видом діяльності позивача є роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям (КВЕД 47.82), до підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських форму від 24.06.2024 року № 33163333, Податковою декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за останній звітній період 3 квартали 2023 року та квитанцію про її прийняття. ( а.с.63-67).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеса від 02.12.2024 року у справі 947/20864/24 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дітей, залишено без розгляду, та роз`яснено заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах . ( а.с. 73-74)

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просить встановити факт самостійного виховання дітей. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину.

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ч. 4 ст. 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця.

Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані по справі докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він самостійно виховує та утримує своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлення вищевказаного факту позивачу необхідно задля забезпечення можливості самостійного прийняття рішень щодо своїх дітей, забезпечення їх потреб та захисту їх інтересів, зокрема, щодо вирішення питань щодо виїзду за кордон, отримання медичної допомоги та проведення медичних втручань за необхідності, освіти, представлення інтересів дітей в державних органах та установах, вирішення питань щодо отримання ними майна, захисту їх прав, тощо.

Згідно відповідей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 12.03.2025 року на № 511/4629/24/21/04/2025 встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зі своїми дітьми: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перетинала державний кордон України, зокрема, 24.02.2022 напрям виїзд, 15.04.2022 -в`їзд; 09.09.2022 виїзд, 25.10.2022 в`їзд; Крім того, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 зі свої сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перетинала державний кордон України, зокрема, 24.06.2023 напрям виїзд, 19.07.2023 -в`їзд (Бернайцького У), 03.09.2023 - в`їзд ( ОСОБА_10 ); Також, ОСОБА_7 з сином ОСОБА_11 перетинала державний кордон України 12.09.2023 виїзд, 20.10.2023 -в`їзд ( ОСОБА_1 ), 18.12.2023 року- в`їзд ( ОСОБА_10 ); Окрім того, ОСОБА_7 з сином ОСОБА_12 перетинала державний кордон України 15.05.2024 виїзд, 03.09.2024 -в`їзд. До того ж, ОСОБА_7 перетинала державний кордон України 23.09.2024 виїзд, 25.12.2024 -в`їзд; 06.01.2025 виїзд, 29.01.2024 в`їзд; 13.02.2025 виїзд. ( а.с.117-123).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 періодично перебуває з дітьми за кордоном, з 23.09.2024 року відповідач перебуває за кордоном без дітей, але систематично приїжджає на територію України.

Крім того, судом встановлено, що із встановлених обставин вбачається що сторони добровільно погодили між собою те, що їх неповнолітні діти будуть проживати разом із позивачем та саме позивач буде займатись його вихованням та матеріальним забезпеченням.

Так, ОСОБА_2 складено нотаріально посвідчену заяву, що засвідчена 2-ою нотаріальною конторою м. Кемер (Анталія) Турецької Республіки за №5832 (А) від 04.06.2024 року. Відповідно до якої «…вона є матір`ю ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) На протязі останніх двох років проживає закордоном і не має змоги займатися вихованням дітей. Діти проживають з батьком, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який займається вихованням і піклуванням про дітей. Не має ніяких претензій і сумнівів в хорошому ставленні до дітей та належному вихованні. Не заперечує та підтримує встановлення судом факту про самостійне виховання батьком, ОСОБА_1 у зв`язку з неможливістю брати участь у вихованні дітей та задля забезпечення належної реалізації та захисту їх прав», що підтверджується копією нотаріально посвідченої заяви з перекладом та апостильованої печатки ( а.с.68-71)

Також, ОСОБА_13 13.03.2025 року поштою надіслала заяву датовану 31.01.2025 року, у в якій зазначила, що позовні вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком їх спільних дітей визнає, просила суд їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності.( а.с.111)

Згідно приписів ст. 206 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, якщо це суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Разом з тим, на думку суду саме лише подання відповідачкою заяви про визнання позову про встановлення такого факту не може слугувати підставою для задоволення позову.

Відтак, саме по собі подання заяви про визнання позову у справі про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дітей не може бути підставою для звільнення позивача від надання інших доказів на підтвердження існуючих обставин.

Суд зазначає, що надані позивачем докази суду лише свідчать про проживання дитини разом з батьком, що ніким не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дітей.

Належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків судом не встановлено і позивачем не доведено.

Крім того, суд, зазначає, що батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини, а проживання одного з батьків окремо від дитини не свідчить про те, що мати самоусунулась від виховання та утримання дітей, а проживання дітей з батьком не звільняє матір від її обов`язку виховувати та утримувати дитину. Крім цього, встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини можливе в ході вирішення питання про позбавлення одного з батьків батьківських прав та встановлення обставин невиконання одним із батьків батьківських обов`язків.

Оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому зобов`язана виконувати обов`язки, які покладаються на неї як на матір вимогами законодавства України, зокрема ст. 150 СК України, а тому за вказаних обставин не можна вважати, що позивач є особою, яка самостійно виховує дітей.

Факт проживання відповідачки за межами території України не звільняє як матір неповнолітніх дітей від обов`язку виховання та утримання її синів.

Заявлені вимоги про встановлення факту того, що ОСОБА_1 самостійно, без участі матері виховує та повністю утримує своїх неповнолітніх дітей, по суті є тотожними та входять у предмет доказування при вирішенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 74,75,81,84,87,88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №201/5972/22 вказано, що оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються тане потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. У справі, яка переглядається, заявник просить установити факт самостійного виховання ним дитини, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини. Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Крім цього, як вказано у постанові, визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини, у т.ч., як вважає колегія суддів, і щодо позбавлення батьківських прав, та не може бути самостійною позовною вимогою, оскільки нормами СК України не передбачено такий спосіб захисту порушеного права, про який у даному випадку заявлено позивачем.

Встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_1 неповнолітніх дітей впливає на права та законні інтереси ОСОБА_2 , як матері дитини, оскільки у такий спосіб буде засвідчено невиконання чи неналежне виконання нею своїх обов`язків, що є підставою для негативних наслідків, таких як стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав та інше.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей батьком без участі матері є необґрунтованими та в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.4,12,13,19, 76-81, 89, 259, 263- 265, 273,354,355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання дітей, відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено та підписано суддею 26 травня 2025 року

Суддя С. І. Гринчак