справа №176/890/25
провадження №2/176/729/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Крамар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2025 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати.

Згодом, позивач ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути на її користь з відповідача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 32 265 грн. 41 коп. за період з 01.07.2099 року по 31.12.2024 року.

Позов мотивовано тим, що вона з грудня 2002 року по 06 січня 2025 року перебувала у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради (до 24 лютого 2021 року найменування Комунальне підприємство «Жовтоводськтепломережа», перейменування відбулось без зміни кода в ЄДРПОУ).

16.12.2002 року між Позивачем та Відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір.

У період з 05.07.2010 року по 03.08.2010 року Контрольно-ревізійним відділом в Дніпропетровській області, на виконання п. 2.1. Плану роботи Контрольноревізійного управління в Дніпропетровській області на ІІІ квартал 2010 року, проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Жовтоводськтепломережа» за період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року (у цей проміжок часу вона працювала на посаді юрисконсульта юридичного відділу КП «Жовтоводськтепломережа», тобто відносилась до категорії працівників, спеціалістів і службовців підприємства), за результатами якої 03.08.2010 року складено акт ревізії № 06-21/22.

На підставі вищевказаного Акту, Контрольно-ревізійним відділом в Дніпропетровській області була складена вимога № 06-04-15/2464 від 02.09.2010р. щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

Зокрема, ревізією встановлено не донарахування посадових окладів працівникам, які підлягали виплаті, внаслідок заниження коефіцієнтів співвідношення розмірів місячних окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців підприємств комунальної теплоенергетики до мінімальної тарифної ставки першого розряду робітника основної професії та не донарахування передбачених законодавством обов`язкових доплат за роботу у вечірній, нічний час та святкові дні внаслідок заниження посадових окладів на загальну суму 162 703,91 грн., чим порушено вимоги ст. 97 (абз. 2) Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року № 322-VIII, розділу «Нормування та оплата праці» (Додатку № 6) Регіональної угоди між Управлінням житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ОКП «Дніпротеплоенерго» і Обласною профспілкою працівників теплоенергетичного постачання на 2009-2013 роки та п.п.1, 2 розділу 5 Колективного договору між роботодавцем і профспілковим комітетом підприємства на 2009 рік, прийнятим на загальних зборах трудового колективу 02 грудня 2009 року та порушення ст.107 Кодексу законів про працю України.

Пунктом 3 вимоги Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області № 06-04-15/2464 від 02.09.2010р. КП «Жовтоводськтепломережа» було зобов`язано відшкодувати суму виявлених порушень в розмірі 162 703,91 грн. шляхом нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства. У розрахунку недоотримання заробітної плати працівниками КП «Жовтоводськтепломережа» внаслідок заниження посадових окладів за період з 01.07.2009 по 02.12.2009 (Додаток до Акта), за порядковим номером 41 (таб. № 409) наявне прізвище ОСОБА_2 та сума всього 2 476,20 грн. (липень 2009 343,87 грн.; серпень 2009 659,08 грн.; вересень 2009 269,63 грн.; жовтень 2009 558,84 грн.; листопад 2009 585,10 грн.; грудень 2009 59,68 грн.) (прізвище у шлюбі ОСОБА_3 змінено на дошлюбне прізвище ОСОБА_4 у зв`язку із розірванням шлюбу).

Не погоджуючись із висновками, викладеними в Акті та Вимозі, Відповідач оскаржив в судовому порядку пункт 3 Вимоги. Судом першої інстанції позов задоволено, оскаржуваний пункт Вимоги скасовано. Суд апеляційної інстанції підтримав рішення суду першої інстанції. Проте, постановою Вищого адміністративного суду України від 06.07.2017 року у справі № К/800/3498/15 касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області задоволено; постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасовано; ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Комунального

підприємства «Жовтоводськтепломережа» відмовлено.

06 січня 2025 року її було звільнено за угодою сторін згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, про що видано наказ від 06.01.2025 року № 05/ос. Разом із наказом про звільнення Відповідач надав їй Повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні № 1 від 06 січня 2025 року, відповідно до якого їй були нараховані до виплати грошові кошти у загальному розмірі 27 011,23 грн., у тому числі донарахована заробітна плата згідно акту КРУ від 02.09.2010 року у розмірі 2 476,20 грн. та індексація донарахованої заробітної плати у розмірі 10 196,99 грн. Грошові кошти у розмірі 27 011,23 грн. перераховано Відповідачем на картковий рахунок Позивача 06 січня 2025 року в повному обсязі, що підтверджується Виписка/Особовий рахунок за 06.01.2025 на ім`я ОСОБА_5 , Відділення № 190/03 АБ «Укргазбанк», м. Жовті Води. 08 лютого 2025 року вона звернулась із заявою до Відповідача, якою просила останнього виплатити їй 259 918,95 грн. компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати частини заробітної плати у розмірі 2 476,20 грн. (розрахунок суми компенсації надавався невід`ємним додатком до заяви), яка була нарахована згідно п. 3 Вимоги, а також просила надати детальний розрахунок (із зазначенням періоду нарахування та сум за кожним періодом/місяцем нарахування) індексації донарахованої заробітної плати у загальній сумі 10 196,99 грн. згідно Акту КРУ від 02.09.2010 р.

Листом від 17.02.2025 року за вих. № 155/25 Відповідач надав детальний розрахунок індексації донарахованої заробітної плати, зазначивши період нарахування індексації з липня 2009 року по грудень 2024 року. У виплаті компенсації втрати частини доходу у розмірі 259 918,95 грн. відмовлено. Відтак, підставою для звернення Позивача до суду із цим позовом стала відмова Відповідача в частині невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням виплати заробітної плати протягом липня грудня 2009 року у загальному розмірі 2 476,20 грн., яка була виплачена лише 06 січня 2025 року, а отже є такою, що порушує її права та потребують судового захисту.

Відповідно до ст. ст. 47, 115, 116 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Тобто, в день звільнення (незалежно від підстав звільнення) роботодавець зобов`язується здійснити з працівником повний розрахунок, тобто виплатити працівнику суму заробітної плати та інші належні працівнику кошти (зокрема компенсації за невикористані відпустки, надбавки і тд.) в повному розмірі.

Роботодавець вважається таким, що не виконав свого обов`язку щодо розрахунку з працівником якщо виплатив заробітну плату лише частково, або не виплатив заробітну плату взагалі.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 21, ч. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Як зазначалося вище, на підставі виявлених в ході перевірки порушень Контрольно-ревізійним відділом в Дніпропетровській області винесено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень № 06-04-15/2464 від 02.09.2010 року, відповідно до пункту 3 якої, було зобов`язано Відповідача відшкодувати суму виявлених порушень в розмірі 162 703,91 грн. шляхом нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства (в тому числі і Позивачу).

Як зазначалося вище та не заперечується Відповідачем, заробітна плата у розмірі 2 476,20 грн. не виплачена Позивачу з липня 2009 року, отже вказана недоплата є заборгованістю із заробітної плати, строк якої порушено Відповідачем, тому Позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Підприємства, установи та організації всіх форм власності мають компенсувати громадянам втрату частини доходів у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою. Компенсація провадиться відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159.

Як вбачається з Додатку «Розрахунок недоотримання заробітної плати працівниками КП «Жовтоводськтепломережа» внаслідок заниження посадових окладів за період з 01.07.2009 року по 02.12.2009» до Акту, юрисконсульт ОСОБА_2 в період з липня по грудень 2009 року недоотримала заробітну плату в розмірі 2 476,20 грн. (липень 2009 343,87 грн.; серпень 2009 659,08 грн.; вересень 2009 269,63 грн.; жовтень 2009 558,84 грн.; листопад 2009 585,10 грн.; грудень 2009 59,68 грн.)

Відтак Відповідач, виплативши 06 січня 2025 року недоотриману Позивачем, протягом липня грудня 2009 року, заробітну плату у розмірі 1 993,34 грн. (сума за вирахуванням податків та зборів/на руки) та нарахувавши при цьому індексацію з липня 2009 року по грудень 2024 року, визнав ту обставину, що заробітна плата виплачена несвоєчасно та із затримкою майже у 16 років, а саме із затримкою у 186 місяців (в силу приписів частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи,

поясненнях учасників справи, їхніх представників).

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ) встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У ст. 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення)

Відповідно до ст. 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 Закону № 2050-ІІІ).

Статтею 7 Закону № 2050-ІІІ визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Позивач 08.02.2025 року звертався до Відповідача із заявою щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходу, проте отримала відповідь про відмову у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходу (лист від 17.02.2025 № 155/25).

Таким чином, Позивачем у даній справі дотримано положення Закону № 2050-ІІІ, проте Відповідач протиправно відмовив у виплаті компенсації втрати частини доходу ОСОБА_1 .

Окрім такого, у листі від 17.02.2025 № 155/25, Відповідач визнає, що 06 січня 2025 року Позивачу були перераховані грошові кошти у розмірі 2 476,20 грн., донараховані за Актом, а також виплачена індексація донарахованої суми у розмірі 10 196,99 грн. Дана обставина визнається Позивачем та Відповідачем, а відтак, в силу приписів частини 1 статті 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Системний аналіз положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення грошової компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 № 159, дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати) та виплата нарахованих доходів (при цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати суми доходу). Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 16.04.2020 у справі № 200/11292/19-а.

Також, у постанові від 11.02.2021 року у справі № 1540/3742/18 Верховний Суд дійшов наступного висновку: «Право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку. Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги».

Як вбачається з Акту, заборгованість утворилась протягом липня грудня 2009 року та становила суму у розмірі 2 476,20 грн., проте виплачена була лише 06 січня 2025 року (фактично виплачена сума у розмірі 1 993,34 грн. після утримання податків і зборів), тому період для нарахування компенсації втрати частини заробітної плати становить з липня 2009 року по січень 2025 року (період невиплати заробітної плати по дату фактичної сплати 06.01.2025 р.) та складає загальну суму у розмірі 32 265,41 грн.

Таким чином загальна сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, що підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, становить 32 265 (тридцять дві тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 41 копійка за період з липня 2009 року по грудень 2024 року включно.

Ухвалою судді від 20.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

31.03.2025 року надійшов відзив на позов від КП «Жовтоводськтепломережа». Зокрема відповідач зазначає.

Позивачка ОСОБА_1 перебувала в трудових стосунках з КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР та була звільнена 06.01.2025р., згідно наказу від 06.01.2025р.№05/ос.

В день звільнення,06.01.2025р., Позивачці ОСОБА_1 були нараховані та виплачені всі суми, що належать їй від підприємства при звільненні, про що вона була письмово повідомлена. В тому числі, 06.01.2025р. були нараховані та перераховані гроші в сумі 2476,20 грн., донараховані згідно Акту КРУ від 02.09.2010р.№ 06-04-15/2464 з урахуванням Постанови Вищого Адміністративного Суду України від 06.07.2017р., а також індексація донарахованої суми в розмірі 10196,99 грн.

В даному випадку має місце помилка при застосуванні коефіцієнтів співвідношення розмірі місячних окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців підприємств комунальної теплоенергетики до мінімальної тарифної ставки першого розряду робітника основної професії, що привело до заниження посадових окладів в строк з липня 2009 по грудень 2009р. Заробітна платня за цей період виплачена своєчасно. Має місце разове донарахування зарплатні, згідно одного документу-Акту КРУ від 02.09.2010р.№ 06-04-15/2464. Тому у випадку, коли роботодавець донараховує працівнику зарплату за минулі місяці, обов`язку нарахувати та виплачувати компенсацію не виникає.

Нарахування доплати в розмірі 2476.20 грн. та виплата коштів в сумі 1906,67 грн. (після утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору) Відповідачем було здійснено 06.01.2025р. До 06.01.2025р. виконання припису КРУ, згідно Акту від 02.09.2010р№ 06-04-15/2464, не здійснювалось, ця доплата не нараховувалась, відповідно - утримання податків із неї не здійснювалося.

Станом на 01 січня 2025р., та раніше, у підприємства КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР відсутня кредиторська заборгованість з невиплаченої заробітної платні перед працівниками, в тому числі перед Позивачкою ОСОБА_1 .

Припис КРУ , згідно акту 02.09.2010р.№ 06-04-15/2464 в частині нарахування доплати до окладів, Відповідачем не виконувався своєчасно через наступне:

У 2010р. Відповідач не погоджувався з приписом КРУ та оскаржував його в судовому порядку. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2011р. та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014р. позов КП «Жовтоводськтепломережа» було задоволено , а припис КРУ визнано протиправним.

Тобто з вересня 2010р. по липень 2017р. у Відповідача взагалі були відсутні правові підстави для виконання припису КРУ в частині нарахування доплат, передбачених Актом КРУ від 02.09.2010р.№ 06-04-15/2464. Тільки в 2017 році, Постановою Вищого адміністративного суду України від 06.07.2017р. касаційну скаргу державної фінансової інспекції Дніпропетровській області було задоволено, а рішення судів першої та другої інстанції - скасовані.

З 2017р. Позивачка ОСОБА_1 жодного разу до звільнення не зверталась до Відповідача з вимогами про виплату доплати, згідно Акту КРУ від 02.09.2010р.№ 06-04-15/2464 та компенсації. Хоча була добре обізнана з цього питання, тому що тривалий час працювала юрисконсультом підприємства і саме вона може пояснити чому не виконувався припис КРУ з липня 2017р. до серпня 2024р. під час керівництва директора Донченко С.О.

Відповідач 06.01.2025р. добровільно сплативши Позивачці ОСОБА_1 суму доплати, визначену в Акті КРУ від 02.09.2010р. № 06-04-15/2464. розмірі 2476,20 грн. та індексацію в розмірі 10196,99 грн. , поновив її майнові права в повному обсязі та компенсував її втрати в повному обсязі.

Відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

03.04.2025 року надійшла відповідь на відзив позивача. Позивач посилається на судове рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області у справі де відповідачем є КП «Жовтоводськтепломережа» з приводу стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати працівнику підприємства. Також зазначає, що за змістом акта КРУ та пункту 3 Вимоги сума у розмірі 2 476,20 грн. відносно позивача визначена як недоотримана заробітна плата. Поняття ДОПЛАТА у спірних правовідносинах, згідно наведених вище нормах матеріального права, не існує. Право працівника (у даному випадку Позивача) на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати не пов`язано з датою її нарахування, натомість прямо пов`язано з датою виникнення такої заборгованості та тривалістю періоду невиплати такої заробітної плати (яка в подальшому, при несвоєчасній виплаті, набуває статусу недоотриманої заробітної плати). Отже, саме з цієї дати (дати виникнення заборгованості, яка, в даному спорі, виникла у період з липня грудня 2009 року) у працівника (Позивача) виникає право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та триває до повної її виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з грудня 2002 року по 06 січня 2025 року перебувала у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради (до 24 лютого 2021 року найменування Комунальне підприємство «Жовтоводськтепломережа», перейменування відбулось без зміни кода в ЄДРПОУ).

16.12.2002 року між Позивачем та Відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір.

06 січня 2025 року позивача звільнено за угодою сторін згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, про що видано наказ від 06.01.2025 року № 05/ос.

Разом із наказом про звільнення відповідач надав позивачеві повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні № 1 від 06 січня 2025 року, відповідно до якого їй були нараховані до виплати грошові кошти у загальному розмірі 27 011,23 грн., у тому числі донарахована заробітна плата згідно акту КРУ від 02.09.2010 року у розмірі 2 476,20 грн. та індексація донарахованої заробітної плати у розмірі 10 196,99 грн. Грошові кошти у розмірі 27 011,23 грн. перераховано відповідачем на картковий рахунок позивача 06 січня 2025 року в повному обсязі, що підтверджується Виписка/Особовий рахунок за 06.01.2025 на ім`я ОСОБА_5 , Відділення № 190/03 АБ «Укргазбанк», м. Жовті Води.

08 лютого 2025 року позивач звернулась із заявою до відповідача, якою просила останнього виплатити їй 259 918,95 грн. компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати частини заробітної плати у розмірі 2 476,20 грн., яка була нарахована згідно п. 3 Вимоги, а також просила надати детальний розрахунок (із зазначенням періоду нарахування та сум за кожним періодом/місяцем нарахування) індексації донарахованої заробітної плати у загальній сумі 10 196,99 грн. згідно Акту КРУ від 02.09.2010 р.

Листом від 17.02.2025 року за вих. № 155/25 відповідач надав детальний розрахунок індексації донарахованої заробітної плати, зазначивши період нарахування індексації з липня 2009 року по грудень 2024 року. У виплаті компенсації втрати частини доходу у розмірі 259 918,95 грн. відмовлено.

З 05.07.2010 року по 03.08.2010 року Контрольно-ревізійним відділом в м. Дніпропетровську, на виконання п. 2.1. Плану роботи Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області на III квартал 2010 року, проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Жовтоводськтепломережа» за період з 01.01.2009 року по 30.06.2010 року за результатами якої 03.08.2010 року складено акт ревізії № 06-21/22.

На підставі вищевказаного акту ревізії Контрольно-ревізійним управлінням в Дніпропетровській області була складена вимога №06-04-15/2464 від 02.09.2010 р. щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

Зокрема, ревізією встановлено не донарахування посадових окладів працівникам, які підлягали виплаті, внаслідок заниження коефіцієнтів співвідношення розмірів місячних окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців підприємств комунальної теплоенергетики до мінімальної тарифної ставки першого розряду робітника основної професії та не донарахування передбачених законодавством обов`язкових доплат за роботу у вечірній, нічний час та святкові дні внаслідок заниження посадових окладів на загальну суму 162 703,91 грн., чим порушено вимоги ст. 97 (абз.2) Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року №322-VІІІ, розділу «Нормування та оплата праці» (Додатку №6) Регіональної угоди між Управлінням житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ОКП «Дніпротеплоенерго» і Обласною профспілкою працівників теплоенергетичного постачання на 2009-2013 роки та п.п. 1, 2 розділу 5 Колективного договору між роботодавцем і профспілковим комітетом підприємства на 2009 рік, прийнятим на загальних зборах трудового колективу 02 грудня 2009 року та порушення ст. 107 Кодексу законів про працю України.

Пунктом 3 вимоги Контрольно-ревізійного управлінням в Дніпропетровській області №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року КП «Жовтоводськтепломережа» зобов`язано відшкодувати суму виявлених порушень в розмірі 162 703,91 грн. шляхом нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства.

КП «Жовтоводськтепломережа», не погоджуючись з вимогою Контрольно-ревізійного управлінням в Дніпропетровській області №06-04-15/2464 від 02.09.2010 року, звернулося, 13 січня 2011 року, до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Контрольно-ревізійного відділу в м. Дніпропетровську про скасування п. 3 Вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушення законодавства від 02.09.2010 року №06-04-15/2464.

Суди першої та апеляційної інстанції позовні вимоги КП «Жовтоводськтепломережа» задовольнили в повному обсязі. Не погодившись із таким рішеннями, Державна фінансова інспекція звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 06 липня 2017 року касаційну скаргу задоволено, постанову Дніпровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвалу Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасовано, у задоволенні позовних вимог КП «Жовтоводськтепломережа» відмовлено. Постанова набрала законної сили 19.07.2017 року.

Стаття 43 Конституції України визначає, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності із ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Стаття 116 Кодексу законів про працю України передбачає, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Актом ревізії встановлено наявність заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 в розмірі 2476,20 грн. Акт ревізії ніким не скасований, дії контрольно-ревізійного відділу не визнані в судовому порядку неправомірними. А тому не прийняти до уваги цей акт ревізії суд не може.

Зазначена сума /2476,20 грн./ була виплачена ОСОБА_1 при звільненні - 06.01.2025 року.

Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем з приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України, Законами України «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків ї виплати», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою КМУ від 20.12.1997 року № 1427 та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159.

Підприємства, установи та організації всіх форм власності мають компенсувати громадянам втрату частини доходів у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою. Компенсація провадиться відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159 .

У рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Як вбачається з Додатку «Розрахунок недоотримання заробітної плати працівниками КП «Жовтоводськтепломережа» внаслідок заниження посадових окладів за період з 01.07.2009 року по 02.12.2009» до Акту, юрисконсульт ОСОБА_2 в період з липня по грудень 2009 року недоотримала заробітну плату в розмірі 2 476,20 грн.

Відтак відповідач, виплативши 06 січня 2025 року недоотриману позивачем, протягом липня грудня 2009 року, заробітну плату у розмірі 1 993,34 грн. (сума за вирахуванням податків та зборів/на руки) та нарахувавши при цьому індексацію з липня 2009 року по грудень 2024 року, визнав ту обставину, що заробітна плата виплачена несвоєчасно та із затримкою майже у 16 років, а саме із затримкою у 186 місяців (в силу приписів частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників).

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим

договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством: премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до статей 21, 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення має ч.1 ст. 115 КЗпП України.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ) встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У ст. 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до ст. 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 Закону № 2050-ІІІ) Статтею 7 Закону № 2050-ІІІ визначено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Аналізуючи положення Закону № 2050-ІІІ Верховний Суд дійшов правового висновку, що порушенням прав особи на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати основного доходу є відмова за заявою позивача.

У постанові від 18.08.2023 року по справі № 460/4166/20 підтримана раніше викладена позиція Верховного Суду та зазначено, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050- ІІІ та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Позивач 08.02.2025 року звертався до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходу, проте отримала відповідь про відмову у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходу (лист від 17.02.2025 № 155/25).

Таким чином, позивачем у даній справі дотримано положення Закону № 2050-ІІІ, проте відповідач протиправно відмовив у виплаті компенсації втрати частини доходу ОСОБА_1 .

Окрім такого, у листі від 17.02.2025 № 155/25, Відповідач визнає, що 06 січня 2025 року Позивачу були перераховані грошові кошти у розмірі 2 476,20 грн., донараховані за Актом, а також виплачена індексація донарахованої суми у розмірі 10 196,99 грн. Дана обставина визнається сторонами, а відтак, в силу приписів частини 1 статті 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Як вбачається з Акту, заборгованість утворилась протягом липня грудня 2009 року та становила суму у розмірі 2 476,20 грн., проте виплачена була лише 06 січня 2025 року (фактично виплачена сума у розмірі 1 993,34 грн. після утримання податків і зборів), тому період для нарахування компенсації втрати частини заробітної плати становить з липня 2009 року по січень 2025 року (період невиплати заробітної плати по дату фактичної сплати 06.01.2025 р.) та складає загальну суму у розмірі 32 265,41 грн.

В будь-якому випадку роботодавець зобов`язаний провести повний розрахунок з працівником під час його звільнення, виплатити належні працівникові всі суми при звільненні. І від зазначеного обов`язку роботодавець не звільнений в жодному випадку.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати в сумі 32 265,41 грн.

Судовий збір в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.115,116 КЗпП України, ст.ст. 13,76,80,81,133,141,247,258,263-265,268,273,274,279,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 32 265 (тридцять дві тисячі двісті шістдесят п`ять) гривень 41 копійка за період з 01 липня 2009 року по 31 грудня 2024 року включно.

Стягнути з Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради () на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Сума вказана без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя