ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 632/448/24
Номер провадження 22-з/818/102/25
Д О Д А Т К О ВА П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2025 року м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
секретаря судового засідання Супрун Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 вересня 2024 року та додаткове рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року в складі судді Кочнєва О.В. по справі № 632/448/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на частину житлового будинку та земельної ділянки і стягнення коштів в рахунок поділу спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів в рахунок поділу спільного майна подружжя, -
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на частину житлового будинку та земельної ділянки і стягнення коштів в рахунок поділу спільного майна подружжя, вимоги за яким у подальшому збільшила.
30 квітня 2024 року від представниці ОСОБА_2 - адвоката Чернишової О.Ю. надійшла зустрічна позовна заява про стягнення коштів в рахунок поділу спільного майна подружжя, вимоги за яким у подальшому також збільшено.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0145, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0777 га;

- автомобіль марки «Mitsubishi», моделі «Asx», 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0145, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0777 га, припинивши спільну сумісну власність сторін на вказане майно.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації вартість 1/2 частини автомобіля марки «Mitsubishi», моделі «Asx», 2012 року випуску, у розмірі 180 000,00 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, які складаються із судового збору у розмірі 5727,92 грн, з яких за немайнову вимогу про визнання майна спільним сумісним у розмірі 1211,20 грн, за майнову вимогу про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки у розмірі 3076,72 грн та 1440,00 грн - за майнову вимогу про стягнення компенсації за вартість 1/2 частини автомобіля марки «Mitsubishi», моделі «Asx», 2012 року випуску, а також 3000,00 грн витрат за проведення грошової оцінки нерухомого майна сторін у справі, а загалом 8727,92 грн.

В іншій частині у стягненні судових витрат у вигляді сплаченого судового збору на користь ОСОБА_1 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації відчуженого без згоди ОСОБА_2 1/2 частини автомобіля марки «Nissan», моделі «Qashqai», 2008 року випуску, який був спільним майном подружжя, 180 000,00 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі, які складаються із судового збору у розмірі 1800,00 грн за вимогу про стягнення вартості автомобіля, який був відчужений ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_2 .

В іншій частині у стягненні судових витрат у вигляді сплаченого судового збору на користь ОСОБА_2 відмовлено.

Питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, заявлених кожною із сторін у розмірі 15 500,00 грн, вирішити після надходження відповідних доказів їх понесення та вартості у порядку, визначеному частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

23 вересня 2024 року представниця ОСОБА_2 - адвокат Чернишова О.Ю. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Також 23 вересня 2024 року представниця ОСОБА_1 - адвокат Габор В.В. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 500,00 грн.

Додатковим рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн відмовлено через не понесення вказаних витрат. Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 500,00 грн задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. У іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено через недоведеність.

На вказані судові рішення 19 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» представниця ОСОБА_2 - адвокат Чернишова О.Ю. до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила: скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 вересня 2024 року в частині задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_2 коштів в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля « Мitsubishі» 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 180 000,00 грн та відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог; ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги щодо вказаного автомобіля, а саме стягнути на його користь грошову компенсацію в сумі 222 522, 68 грн, а право власності на вказаний автомобіль визнати за ОСОБА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на даний автомобіль; скасувати додаткове рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове рішення, яким задовольнити його заяву; стягнути судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, судовий збір.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 вересня 2024 року в оскаржуваній частині залишено без змін. Додаткове рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу, надану при розгляді справи судом першої інстанції, в розмірі 5000,00 грн. В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено. У частині розгляду заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу додаткове рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

01 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» представниця ОСОБА_1 - адвокат Габор В.В. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що у відзиві на апеляційну скаргу вона вказала, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції складає 6000,00 грн - витрати на правничу допомогу адвоката. Під час судових дебатів висловлено намір подати докази на підтвердження витрат, що понесені позивачкою у зв`язку з апеляційним переглядом справи, у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України. У зв`язку з апеляційним розглядом справи №632/448/24 позивачка понесла судові витрати на правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 8000,00 грн, шо включає: аналіз змісту апеляційної скарги, підготовку відзиву на апеляційну скаргу вартістю 6000,00 грн та супровід в суді апеляційної інстанції - 2000,00 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в апеляційному суді, у розмірі 8 000,00 грн.

20 травня 2025 року через систему «Електронний суд» від представниці ОСОБА_2 - адвоката Чернишової О.Ю. надійшло клопотання про зменшення заявлених витрат на правничу допомогу, в якому вона просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення через неподання доказів понесення таких витрат заявником або зменшити такі витрати, судове засідання провести без участі ОСОБА_2 та його представника. Вказала, що заявлена сума судових витрат не відповідає складності справи. З урахуванням категорїі справи, участі в суді першої інстанції адвоката Габор В.В., обсягу доказів та наявної сталої судової практики, складення відзиву на апеляційну скаргу не вимагало від професійного адвоката значних витрат часу та зусиль. Докази оплати ОСОБА_1 послуг адвоката в розмірі 8000,00 грн не надано.

У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 22 травня 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників.

Представницею ОСОБА_1 - адвокатом Габор В.В. отримано в електронному кабінеті 11 квітня 2025 року (а.с. 163 том 2).

Представницею ОСОБА_2 - адвокатом Чернишовою О.Ю. отримано в електронному кабінеті 11 квітня 2025 року (а.с. 164 том 2).

08 квітня 2025 року представницею ОСОБА_1 - адвокатом Габор В.В. подано заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності ОСОБА_1 та її представниці, заяву просила задовольнити (а.с. 157 том 2).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи і доводи заяви, колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляла адвокат Габор В.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 27 листопада 2024 року та ордеру серія АХ № 1225300 від 06 грудня 2024 року (а.с. 145, 150-151 том 2).

Пунктом 1 додаткової угоди від 27 листопада 2024 року до договору про надання правничої допомоги від 27 листопада 2024 року передбачено, що адвокат зобов`язується надати наступні послуги клієнту: ознайомлення з апеляційною скаргою адвоката Чернишової О.Ю. на рішення та додаткове рішення суду по справі № 632/448/24, складання відзиву на апеляційну скаргу протягом 1 години вартістю 3000,00 грн; участь в апеляційному розгляді справи вартістю 2000,00 грн за 1 судодень в режимі відеоконференції (а.с. 152 том 2).

У відзиві на апеляційну скаргу від 06 грудня 2024 року представниця ОСОБА_1 - адвокат Габор В.В. вказала, що попередній розрахунок витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції складає 6000,00 грн.

У судових дебатах 27 березня 2025 року представниця ОСОБА_1 - адвокат Габор В.В. зазначила, що ОСОБА_1 будуть подані докази щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу протягом 5 днів з дня ухвалення судового рішення в порядку частини 8 статті 141 ЦПК України.

З акту приймання виконаних робіт від 27 березня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 27 листопада 2024 року вбачається, що адвокатом Габор В.В. надані ОСОБА_1 наступні послуги: ознайомлення з апеляційною скаргою адвоката Чернишової О.Ю. на рішення та додаткове рішення суду по справі № 632/448/24, складання відзиву на апеляційну скаргу протягом 2 годин вартістю 6000,00 грн; участь в апеляційному розгляді справи вартістю 2000,00 грн за 1 судодень в режимі відеоконференції. Сума гонорару в розмірі 8000,00 грн сплачена ОСОБА_1 27 березня 2025 року, жодних претензій клієнт до адвоката не має (а.с. 153 том 2).

01 квітня 2025 року, тобто у межах передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку, через систему «Електронний суд» представником ОСОБА_1 - адвокатом Габор В.В. подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу, та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, обсяг правничої допомоги, наданої Бондаренко С.С. її адвокатом, обмежується складанням відзиву на апеляційну скаргу і участю в одному судовому засіданні в режимі відеоконференції, що тривало 25 хвилин. Інших заяв по суті справи адвокат не подавала.

З урахуванням складності та категорії справи (поділ майна подружжя), обсягу доказів, перегляду рішення суду першої інстанції лише в частині вимог стосовно компенсації вартості авто, часткового задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення, колегія суддів вважає, що розмір витрат на послуги адвоката зі складання відзиву на апеляційну скаргу і участі в одному судовому засіданні є завищеним та не відповідає обсягу і складності виконаної роботи.

Крім того, слід звернути увагу на позицію Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22, згідно якої при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.

Позиція представниці ОСОБА_1 та її доводи з часу розгляду справи судом першої інстанції не змінились, нові докази судом апеляційної інстанції не досліджувались, нові обставини по справі не встановлювались, законодавче регулювання спірних відносин змін також не зазнало.

Отже, враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення суду по суті спору залишено без змін, а додаткове рішення частково скасовано, з урахуванням обсягу та складності наданих ОСОБА_1 послуг з правничої допомоги протягом розгляду справи, категорії справи, обсягу доказів, незмінності позиції представниці позивачки, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, судова колегія вважає, що зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за надання правничої допомоги під час апеляційного перегляду справи у розмірі 4000,00 грн.

Керуючись ст. ст.141, 142, 270, 368, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати на надання правничої допомоги під час апеляційного перегляду справив розмірі 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст додаткової постанови складено 26 травня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина