ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/127/22
Провадження № 2/483/22/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

06 травня 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

представника позивача адвоката Бондаренка І.О.,

представника відповідача та третьої особи адвоката Скалова С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеконференції з використанням представником позивача адвокатом Бондаренком Ігорем Олександровичем та представником відповідача і третьої особи адвокатом Скаловим Сергієм Юрійовичем власних технічних засобів поза межами приміщення суду за допомогою системи «EasyCon» за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрленд» до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Голдленд-2018», про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

31 січня 2022 року товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрленд» (далі ТОВ «Аграрленд») звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Голдленд-2018» (далі ТОВ «Голдленд-2018»), предметом якої є витребування у відповідача автомобілю «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см.кубічних та визнання за ТОВ «Аграрленд» права власності на вказаний автомобіль. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 червня 2016 року на підставі договору купівлі продажу № 2258 ТОВ «Аграрленд» купило у ТОВ «Юг-авто» автомобіль «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 . 29 липня 2016 року вказаний автомобіль був переданий покупцеві ТОВ «Аграрленд» відповідно до акту приймання-передачі та видаткової накладної № 1491. В подальшому ТОВ «Аграрленд» зареєструвало транспортний засіб та отримало свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . В листопаді 2021 року ТОВ «Аграрленд» дізналося про нібито укладення ним 15 лютого 2020 року договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2020/1938878, за яким ТОВ «Аграрленд» продало ТОВ «Голдленд-2018» автомобіль «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 за 161528 грн. 36 коп. На підставі цього договору ТОВ «Голдленд-2018» зареєструвало за собою вказаний автомобіль і в подальшому, 10 березня 2021 року продало його відповідачу ОСОБА_1 , який зареєстрував за собою право власності на спірний автомобіль та отримав номерні знаки НОМЕР_4 . Разом з тим, ТОВ «Аграрленд» ніколи не укладало з ТОВ «Голдленд-2018» договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2020/1938878 від 15 лютого 2020 року та не передавало за цим договором автомобіль, не отримувало коштів за продаж автомобілю та вказаний договір купівлі-продажу транспортного засобу є неукладеним, оскільки була відсутня воля ТОВ «Аграрленд» на його укладання, а також ТОВ «Аграрленд» не погоджувало з іншою стороною істотні умови договору. У договорі від 15 лютого 2020 року не вказано хто підписав його від імені ТОВ «Аграрленд»: на першій сторінці договору в графі «Продавець в особі» має бути вказано прізвище, ім`я по батькові фізичної особи, яка діє від імені ТОВ «Аграрленд» та документ на підтвердження повноважень, проте ця інформація не зазначена; на другій сторінці договору в розділі 10 «Місцезнаходження і реквізити сторін» в графі «Покупець» відсутня інформація про прізвище, ім`я по батькові особи, яка поставила підпис від імені ТОВ «Аграрленд»; на договорі відсутня печатка ТОВ «Аграрленд»; директор ТОВ «Аграрленд» ОСОБА_2 не підписував договір від 15 лютого 2020 року, від імені ТОВ «Аграрленд» підпис поставила інша особа, тобто у ТОВ «Голдленд-2018» не виникало права власності на автомобіль і його державна реєстрація проведена незаконно на підставі неукладеного договору купівлі-продажу транспортного засобу 4841/2020/1938878 від 15 лютого 2020 року, тому і подальший перехід права власності і реєстрація автомобіля за відповідачем ОСОБА_1 є незаконними. Автомобіль «Volkswagen Jetta» вибув із володіння ТОВ «Аграрленд» незаконно без його волі і підлягає поверненню. Посилаючись на викладене ТОВ «Аграрленд» просило витребувати у відповідача ОСОБА_1 автомобіль «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см.кубічних та визнати за ТОВ «Аграрленд» право власності на вказаний автомобіль.

Ухвалою від 02 лютого 2022 року заяву представника позивача ТОВ «Аграрленд» про забезпечення позову шляхом накладення арешту з оголошенням в розшук на автомобіль було задоволено.

Ухвалою від 04 лютого 2022 року позовну заяву було залишено без руху.

15 лютого 2022 року ухвалу суду про залишення без руху було виконано.

06 липня 2022 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 лютого 2022 року про забезпечення позову скасовано.

10 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

19 серпня 2022 року заяву ТОВ «Аграрленд» щодо забезпечення його позову було задоволено та накладено арешт шляхом заборони його відчуження на спірний автомобіль.

30 серпня 2022 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Скаловим С.Ю. до суду наданий відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що ознайомившись з позовною заявою ТОВ «Аграрленд», вважає її доводи необґрунтованими та такими, що суперечать законодавству. В задоволенні позовної заяви ТОВ «Аграрленд» до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «Голдленд-2018», про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння та визнання права власності представник відповідача просив відмовити повністю посилаючись на те, що ОСОБА_1 придбав спірний автомобіль у ТОВ «Голдленд-2018» за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2021/2469092 від 10 березня 2021 року та зареєстрував за собою право власності на нього відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого постановою КМУ від 7 вересня 1998 року № 1388. Стосовно вимог про визнання права власності на автомобіль та витребування автомобіля з чужого незаконного володіння, представник відповідача вказує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Позивачем заявлено вимоги про визнання права власності на автомобіль, а також про його витребування від відповідача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) зазначено, що за загальним правилом, якщо право власності на спірне майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи майна. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та приводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, суперечать конструкції захисту прав добросовісного набувача, не відповідають нормам права, які побудовані на оцінці балансу інтересів між власником, який втратив володіння майном, та добросовісним набувачем, а отже є неефективними. Виходячи із вищевикладених обставин, належним способом захисту прав позивача, які він вважає порушеними, є звернення до суду із вимогами про витребування майна. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. За таких обставин, вимога позивача в частині визнання права власності на спірний автомобіль задоволенню не підлягає. Стосовно вимоги щодо витребування спірного автомобілю. Відповідач придбав у ТОВ «Голдленд-2018» спірний автомобіль за договором від 10 березня 2021року № 4841/2021/2469092. Відповідно до умов п. 3.1. вказаного договору відповідач сплатив повну вартість автомобілю 160000 грн., що підтверджується банківськими квитанціями та відповідним посиланням у акті приймання-передачі ТЗ №1 від 10 березня 2021року. Вказана ціна є справедливою та була підтверджена експертним висновком для цілей оподаткування збором до пенсійного фонду під час переоформлення автомобілю. Позивач також приховує від суду ще деякі суттєві обставини, а саме, що між ТОВ «Аграрленд» та ТОВ «Голдленд-2018» щодо продажу одного й того ж спірного автомобілю, існує окрім договору № 4841/2020/1938878 від 15 лютого 2020 року ще й договір купівлі-продажу № 1302-01-ТЗ від 13 лютого 2020 року, укладений на аналогічних умовах. При цьому передача спірного автомобілю відбулась саме за договором №1302-01-ТЗ від 13 лютого 2020 року, про що свідчить складений сторонами акт приймання-передачі від 13 лютого 2020 року, видаткова накладна №2 від 13 лютого 2020 року, оформлений позивачем рахунок № 34 від 13 лютого 2020 року, податкова накладна № 13 від 13 лютого 2020 року оформлена уповноваженою особою позивача із використанням ЕЦП та внесена і зареєстрована в реєстрі податкових накладних ДФС України тощо. Саме через те, що спірний автомобіль вже був фактично переданий ТОВ «Аграрленд» за актом від 13 лютого 2020 року, обумовлена відсутність такого акту за договором від 15 лютого 2020 року. Вказані документи підписані директором ТОВ «Аграрленд» та його уповноваженою особою, що само по собі спростовує висловлене позивачем фактично припущення про нібито відсутність волі позивача спрямованої на продаж автомобілю ТОВ «Голдленд-2018». Ці обставини є суттєвими для вирішення питання щодо наявності волі позивача, оскільки останній замовчує в своєму позові, що він повністю визнає факт укладання ним з ТОВ «Аграрленд» договору купівлі-продажу № 1302-01-ТЗ від 13 лютого 2020 року та фактичної передачі транспортного засобу за актом від 13 лютого 2020 року. Про таке безспірне визнання, свідчать дії позивача із зверненням з позовною заявою про стягнення коштів. Позов перебуває на розгляді господарського суду Миколаївської області, справа № 915/1032/21 за позовом ТОВ «Аграрленд» до ТОВ «Голдленд-2018» про стягнення заборгованості за проданий автомобіль. При цьому, сам позивач (ТОВ «Аграрленд»), вимагаючи стягнення грошей, зазначає в підставах позову саме: договір купівлі-продажу № 1302-01-ТЗ від 13 лютого 2020 року, акт приймання-передачі від 13 лютого 2020 року, оформлені рахунки та видаткові накладні, претензію № 1 від 29 березня 2021 року, тощо. Позивач також приховує від суду, що в рамках розгляду вказаної господарської справи існує також забезпечення позову за його відповідною заявою, у вигляді накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Голдленд-2018» в межах суми позову, які наявні на рахунках, відкритих в будь-яких банківських установах, у розмірі 232333 грн. 15 коп., згідно з постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24 листопада 2021 року у справі №915/1032/21. Вказана постанова виконана, на грошові кошти у зазначеному розмірі накладено арешт. Таким чином, позивач фактично недобросовісно використовуючи свої процесуальні права, вводячи суд в оману, намагається одночасно як стягнути гроші за продаж автомобілю так і повернути його у свою власність що є неприпустимим.

08 вересня 2022 року ухвалою суду було витребувано з Господарського суду Миколаївської області оригінал договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2020/1938878 від 15 лютого 2020 року, що знаходиться в матеріалах справи № 915/1032/21 та з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області завірені копії усіх документів, наданих ТОВ «Аграрленд» та пов`язаних з укладанням договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2020/1938878 від 15 лютого 2020 року автомобіля «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_5 (на час укладення договору), 2016 року випуску, vin-код НОМЕР_1 , а також договір купівлі-продажу № 4841/2020/1938878 від 15 лютого 2020 року.

27 вересня 2022 року з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області надійшли завірені копії матеріалів, на підставі яких проводилась перереєстрація транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номерний знак НОМЕР_5 .

Ухвалою від 09 листопада 2022 року було витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області оригінал договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2020/1938878 від 15 лютого 2020 року.

07 грудня 2022 року ухвала суду від 09 листопада 2022 року була виконана та з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області надійшов оригінал договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2020/1938878 від 15 лютого 2020 року.

Ухвалою від 12 квітня 2023 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

20 жовтня 2023 року до суду надійшов висновок експерта та ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року провадження у справі було поновлено.

30 листопада 2023 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Скаловим С.Ю. до суду направлено клопотання про призначення повторної експертизи.

Справа неодноразово призначалась до розгляду однак через об`єктивні причини відкладалась.

10 липня 2024 року в підготовчому судовому засіданні представником позивача були уточнені позовні вимоги, представник підтримав позовні вимоги лише в частині витребування автомобіля з чужого незаконного володіння та просив витребувати у ОСОБА_1 із чужого незаконного володіння автомобіль «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_6 передавши його ТОВ «Аграрленд», як належному власнику.

Ухвалою від 10 липня 2024 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, клопотання представника відповідача про призначення повторної почеркознавчої експертизи було вирішено розглянути під час розгляду справи по суті.

Представник позивача ТОВ «Аграрленд» адвокат Бондаренко І.О. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив витребувати спірний автомобіль з чужого незаконного володіння та пояснив, що між ТОВ «Аграрленд» та ТОВ «Голдленд-2018» була домовленість про купівлю продаж автомобіля за договором від 13 лютого 2020 року, тобто воля ТОВ «Аграрленд» на продаж автомобіля була за договором від 13 лютого 2020 року, який був укладений між юридичними особами, а не за договором від 15 лютого 2020 року. Також представник позивача просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ТОВ «Голдленд-2018» адвокат Скалов С.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив в його задоволені відмовити та стягнути з позивача понесені судові витрати. Крім того, не підтримав заявлене ним клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Цивільно-правовими способами захисту, зокрема, права власності є визнання права у разі його оспорення чи невизнання іншими особами (стаття 392 ЦК України), визнання правочину недійсним та застосування реституції (статті 215-216 ЦК України), витребування майна з чужого незаконного володіння (статті 387, 388 ЦК України), припинення чи зміна правовідносин (наприклад, стаття 625 ЦК України), відшкодування шкоди (стаття 394 ЦК України) та інше (стаття 16, глава 29 ЦК України та інші). Диспозиція кожної з цих норм передбачає умови застосування того чи іншого способу.

Можливість обрання того чи іншого способу захисту порушеного права власності залежить від характеру правовідносин, що склались між порушником та потерпілим, та інших конкретних обставин цих взаємовідносин.

Так, за правилами статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до статті 330 ЦК України у разі відчуження майна особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 ЦК майно не може бути витребуване у нього.

Згідно зі статтею 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Отже, право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України закон пов`язує з такими обставинами як: придбання майна в особи, яка не має повноважень на відчуження майна, про що набувач не знав та не міг не знати; спосіб вибуття майна з володіння власника та наявність на це його волі.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що в позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України. Під час розгляду спорів про витребування майна мають встановити всі юридичні факти, які визначені статтями 387 та 388 ЦК України, зокрема: чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо (постанова судової палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року, провадження №6-140цс/14).

Право власності на придбане майно виникає у покупця лише у тому випадку, якщо таке майно не може бути у нього витребуване за статтею 388 ЦК. У іншому випадку власник майна, з володіння якого воно вибуло, зберігає свої права на це майно ( постанова Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-1цс15).

Судом встановлено, що 23 червня 2016 року ТОВ «Аграрленд» за договором купівлі- продажу № 2258 придбало у ТОВ «Юг-авто» автомобіль «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , який 29 липня 2016 року був переданий покупцеві ТОВ «Аграрленд» відповідно до акту приймання-передачі та видаткової накладної № 1491. В подальшому, ТОВ «Аграрленд» зареєструвало транспортний засіб та отримало свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (том 1 а.с. 12-16).

13 лютого 2020 року між ТОВ «Аграрленд», в особі директора, та ТОВ «Голдленд-2018» було укладено договір купівлі-продажу № 1302-01-ТЗ автомобілю «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_5 (на час укладення договору), вартістю 161528 грн. 36 коп., яку провести до 01 серпня 2020 року (том 1 а.с. 224-225).

Актом приймання-передачі транспортного засобу від 13 лютого 2020 року підтверджується передача спірного автомобілю від продавця ТОВ «Аграрленд» покупцю «Голдленд-2018», а також передача останньому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, технічної документації на нього та державних реєстраційних номерних знаків, що також не заперечувалось позивачем. При цьому була складена видаткова накладна № 2 від 13 лютого 2020 року, яка підписана постачальником ТОВ «Аграрленд» та покупцем ТОВ «Голдленд-2018», був оформлений ТОВ «Аграрленд» рахунок на оплату № 34 від 13 лютого 2020 року вартості спірного автомобіля в розмірі 161528 грн. 36 коп. та була внесена і зареєстрована в реєстрі податкових накладних ДФС України податкова накладна № 13 від 13 лютого 2020 року, оформлена уповноваженою особою ТОВ «Аграрленд» із використанням ЕЦП, щодо продажу автомобілю «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 (том 1 а.с. 226, 213, зв. бік а.с. 213, 217).

На придбаний транспортний засіб ТОВ «Голдленд-2018» отримало свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 (том 1 а.с. 71).

Як вбачається з договору купівлі-продажу № 4841/2021/2469092 від 10 березня 2021 року ТОВ «Голдленд-2018» продало ОСОБА_1 автомобіль «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 за 163000 грн., який того ж дня був переданий покупцю відповідно до акту приймання-передачі ТЗ № 1, а останній сплатив повну вартість транспортного засобу відповідно до договору купівлі-продажу, що підтверджується видатковою накладною № 1 від 10 березня 2021 року та банківськими квитанціями про перерахування коштів (том 1 а.с. 219-221).

Крім того, вказані обставини, щодо придбання ТОВ «Голдленд-2018» у ТОВ «Аграрленд» за домовленістю з останнім спірного автомобіля і подальшого його продажу ТОВ «Голдленд-2018» ОСОБА_1 підтвердив в судовому засіданні третя особа директор ТОВ «Голдленд-2018» ОСОБА_3 .

Отже, в судовому засіданні встановлено, що дії ТОВ «Аграрленд», внаслідок яких автомобіль вибув з його володіння мали місце, ТОВ «Аграрленд» мало наміри реалізувати належний товариству автомобіль, самим директором ТОВ «Аграрленд» було укладено з ТОВ «Голдленд-2018» договір купівлі-продажу автомобіля від 13 лютого 2020 року, на підставі якого останньому було передано автомобіль, технічні документи та ключі, і цей договір на теперішній час недійсним не визнавався та він передував укладеному в регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Миколаївській області договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2020/1938878 від 15 лютого 2020 року автомобіля «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 (том 2 а.с. 54).

Таким чином, з урахуванням характеру дій ТОВ «Аграрленд», суд дійшов висновку, що автомобіль марки «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 вийшов з володіння власника з його волі та внаслідок його спрямованих на це дій.

Крім зазначеного вище, про це також свідчать дії позивача із зверненням з позовною заявою про стягнення коштів до господарського суду Миколаївської області, справа № 915/1032/21 за позовом ТОВ «Аграрленд» до ТОВ «Голдленд-2018» про стягнення заборгованості за проданий автомобіль. При цьому, сам позивач ТОВ «Аграрленд» на підставу позову про стягнення коштів зазначає саме: договір купівлі-продажу № 1302-01-ТЗ від 13 лютого 2020 року, акт приймання-передачі від 13 лютого 2020 року, оформлені рахунки та видаткові накладні, претензію щодо сплати заборгованості № 1 від 29 березня 2021 року направлену ТОВ «Голдленд-2018» (том 1 а.с. 198-200).

Разом з тим, посилання позивача на те, що підпис, що проставлений з боку продавця ТОВ «Аграрленд» в договорі купівлі-продажу транспортного засобу № 4841/2020/1938878 від 15 лютого 2020 року не належить директору ТОВ «Аграрленд» ОСОБА_2 згідно з експертним висновком, саме по собі не може бути достатнім доказом вибуття автомобіля з володіння ТОВ «Аграрленд» поза його волею, оскільки спірний автомобіль вийшов з володіння власника з його волі за попередньо укладеним договором від 13 лютого 2020 року, що встановлено в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На час розгляду справи власником автомобіля марки «Volkswagen Jetta», 2016 року випуску, vin-номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 (том 1 а.с. 53), який є добросовісним набувачем.

Отже, судом під час розгляду справи не встановлено підстав, а позивачем не доведено факту вибуття спірного автомобіля з його володіння не з його волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За наведених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК, за змістом яких у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивача.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору сплаченого за апеляційною скаргою на ухвалу суду від 02 лютого 2022 року в розмірі 496 грн. 20 коп. сплата яких підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 51 виділені матеріали) та 30000 грн. в рахунок витрат на правову допомогу, що підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги, договором про надання правової допомоги № 16 від 10 лютого 2022 року, додатковою угодою до договору про надання правової допомоги № 16 від 10 лютого 2022 року (том. 3 а.с. 163-169).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрленд» до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Голдленд-2018», про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння відмовити.

Судові витрати понесені позивачем за даним позовом віднести на його рахунок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрленд» (, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. 2 Козацька, 28) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень та в рахунок відшкодування судового збору сплаченого за апеляційною скаргою на ухвалу суду від 02 лютого 2022 року в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 травня 2025 року.

Головуючий: