ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/1268/25
Номер провадження 22-ц/818/2643/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Чугуївського міського суду Харківської області Буніна Є.О. від 24 лютого 2025 року по справі № 636/1268/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Держава російська федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення (факту вимушеного переселення та отримання інвалідності по здоров`ю внаслідок збройної агресії російської федерації проти України),-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Держава російська федерація, звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити факт його вимушеного переселення в січні 2023 року з території м. Куп`янськ Харківської області, яке відбулося внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, а також факт отримання інвалідності ІІ групи внаслідок війни.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 24 лютого 2025 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 направлено для розгляду за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Ухвала судді мотивована тим, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує зареєстроване місце перебування, тому справу необхідно передати до суду за місцем реєстрації заявника.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 09 березня 2025 року ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та повернути справу для продовження розгляду до Чугуївського міського суду Харківської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Територія м. Куп`янська, де він зареєстрований та мешкав, знаходиться в зоні активних бойових дій, що змусило його виїхати та оселитись у м. Чугуєві Харківської області, що зафіксовано довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Іншого порядку реєстрації місця фактичного проживання для внутрішньо переміщеної особи чинним законодавством не передбачено. ЦК України має вищу юридичну силу, аніж Постанова КМУ від 09 серпня 2017 року № 579, якою внесено зміни до Правил реєстрації місця проживання. Наразі фактичним місцем його проживання є саме м. Чугуїв Харківської області. Він є особою з інвалідністю, не матиме змогу приймати участь у судових засіданнях у м. Харкові, що є для нього перешкодою у доступі до правосуддя.

Відзивів на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9,10, 14, 19, 37- 40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду, яка входить до переліку ухвал суду, зазначених у частині 2 статті 369 ЦПК України, і апеляційні скарги на які розглядаються без повідомлення учасників справи, дана справа підлягає розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали судді відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Передаючи справу до Червонозаводського районного суду м. Харкова, який розглядає справи, що були підсудні Куп`янському міськрайонному суду Харківської області згідно рішення ВРП від 20 квітня 2023 року № 399/0/15-23, суд першої інстанції виходив з того, що місце проживання заявника зареєстровано у м. Куп`янську, а довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує зареєстроване місце перебування.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що у лютому 2025 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Держава російська федерація, звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/006107417 від 24 травня 2024 року (а.с. 10).

Згідно копії довідки від 20 квітня 2023 року № 6323- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Як вбачається з копії довідки від 29 січня 2025 року № 6340- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_3 (а.с. 17).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

За пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 1 статті 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 607/5535/22, провадження № 61-17499св23.

З огляду на викладене довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29 січня 2025 року засвідчує місце проживання заявника ОСОБА_1 у м. Чугуєві Харківської області.

Отже ОСОБА_1 звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області за місцем свого фактичного проживання як внутрішньо переміщена особа, що відповідає вимогам частини 1 статті 316 ЦПК України.

Між тим, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про передачу справи до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвала судді Чугуївського міського суду Харківської області від 24 лютого 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи до Чугуївського міського суду Харківської області для продовження розгляду.

Оскільки наразі вирішується процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, та справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, питання щодо стягнення судових витрат апеляційним судом не вирішується.

Керуючись ст. 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Чугуївського міського суду Харківської області Буніна Є.О. від 24 лютого 2025 року по справі № 636/1268/25 скасувати, справу направити до Чугуївського міського суду Харківської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина