Справа № 588/1796/23
Провадження № 2/588/6/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Огієнка О.О., за участю: секретаря судових засідань Гаврилович Я.Д., позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Тростянецька міська рада, про припинення поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно,

У С Т А Н О В И В:

Позивачка у серпні 2022 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 14.11.2014 по 24.02.2021. За час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народились донки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вона є власницею житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, а також земельної ділянки площею 0,0830 га, кадастровий номер :00:031:0505, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 67 кв.м., житловою площею 44,0 кв. м., прибудови «а», прибудови «а1», житлової прибудови «А1-1», гаражу «ж», воріт № 1, забору № 2.

Позивачка вважає, що об`єкти нерухомого майна є її особистою приватною власністю, які вона отримала у дар та побудувала до реєстрації шлюбу з позивачем, а також отримала безоплатно із земель комунальної власності. Між нею та відповідачем існує спір про право на зазначені об`єкти нерухомого майна, які відповідач вважає спільною сумісною власністю подружжя, тому вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом.

Також позивачка вказала, що 19.08.2010 ОСОБА_7 подарувала їй 44/100 частини житлового будинку із відповідною частиною будівель і споруд та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 . Після отримання подарунку вона стала проживати разом із дочкою від першого шлюбу ОСОБА_8 , у літній кухні «Е», «е», так як частина дерев`яного житлового будинку із прибудовами «А», «а», «а1» були не придатні для проживання.

Літня кухня та гараж із двома прибудовами були побудовані ОСОБА_7 , та введені в експлуатацію. Також Тростянецькою міською радою на підставі рішення від 09.07.2010 №389 було передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_7 44/100 частини даної земельної ділянки розміром 0,0830 га, кадастровий номер :00:031:0505, що розташована по АДРЕСА_1 .

Інша частина 56/100 житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд належала ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Житловий будинок мав окремі входи та був поділений між двома співвласниками.

У 2010 році, позивачка без дозвільних документів, здійснила будівництво прибудов до господарчої будівлі літньої кухні із прибудовою під літерою «Е», «е». Прибудови позначені при інвентаризації літерами «е1» - площею 6,9 кв.м. та «е2» площею 24,9 кв.м. Ці прибудови були введені нею в експлуатацію як господарчі прибудови на підставі «будівельної амністії».

Провести перерозподіл часток у нерухомому майні позивачка не мала можливості, оскільки ОСОБА_9 померла.

20.11.2015 Тростянецьким районним судом Сумської області було прийнято рішення у справі за заявою Тростянецької міської ради, яким визнано відумерлою спадщиною, що відкрилася після смерті ОСОБА_9 , на 56/100 домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 та передано у власність територіальної громади м. Тростянець Сумської області.

06.07.2016 між позивачкою та територіальною громадою м. Тростянець в особі Тростянецької міської ради був укладений договір купівлі - продажу частини житлового будинку, шляхом викупу 56/100 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських, побутових будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 . В договорі зазначено, що на вказаній земельній ділянці знаходились: житловий будинок під літ. «А1», житлова площа якого 21,6 м.кв., загальна площа 33,9 м.кв та господарські, побутові будівлі і споруди: сіни «а», тамбур «а1» літня кухня «Е», прибудова «е», прибудова «е1», прибудова «е2», гараж «Ж», ворота №1, забор № 2.

Непридатні для проживання: житловий будинок під літ. «А1», та господарські, побутові будівлі та споруди сіни «а», тамбур «а1» були знесені.

У подальшому, за її заявою до Тростянецької міської ради нежитловому приміщенню літньої кухні під літ. «Е», «е», «е1», «е2» був присвоєний статус житлового будинку із присвоєнням адреси АДРЕСА_1 . Також була проведена технічна інвентаризація станом на 14.10.2016.

На підставі будівельного паспорта вона здійснила реконструкцію літньої кухні в індивідуальний житловий будинок по АДРЕСА_1 , та зареєструвала своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також на підставі рішення 13 сесії 7 скликання Тростянецької міської ради від 05.09.2016 за №343 їй було передано у власність 56/100 частин земельної ділянки площею 0,0830 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :00:031:0505, що розташована по АДРЕСА_1 .

У зв`язку з наведеним позивачка вважає, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, які вона отримала у власність як подарунок і які побудувала до реєстрації шлюбу з позивачем за особисті кошти. Нерухоме майно перебуває у її особистій приватній власності та не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить суд:

1) припинити поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позначений під літерами «А-1» - житловий- будинок цегляний, «а» - прибудова цегляна, «al» - прибудова цегляна, «Al-1» - житлова прибудова з газоблоків; «Ж» -гараж цегляний, №1 - ворота металеві в металевих стовпах, № 2 - забор металевий в металевих стовпах. Загальна площа будинку 67,0 кв.м., в тому числі житлова площа 44,0 кв.м.,

- на земельну ділянки, площею 0,0830 га, кадастровий номер: :00:031:0505, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

2) визнати за нею право особистої приватної власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позначений під літерами «А-1» - житловий- будинок цегляний, «а» - прибудова цегляна, «al» - прибудова цегляна, «Al-1» - житлова прибудова з газоблоків; «Ж» -гараж цегляний, №1 - ворота металеві в металевих стовпах, № 2 - забор металевий в металевих стовпах. Загальна площа будинку 67,0 кв.м., в тому числі житлова площа 44,0 кв.м.,

- на земельну ділянки, площею 0,0830 га, кадастровий номер: :00:031:0505, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

Ухвалою судді Щербаченко М.В. від 28.09.2023 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

20.10.2023 представник відповідача Сумцов Є.С. подав відзив на позов, у якому зазначив, що сторони перебували у шлюбі з 14.11.2014 та рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 24.02.2021 шлюб між ними було розірвано. За час спільного життя сторін, ними у 2016 році було придбано 56/100 частин житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,0830 га, кадастровий номер :00:031:0505, за адресою: АДРЕСА_1 . Також за час шлюбу сторонами було виконано поліпшення спірного домоволодіння, а саме: добудувано прибудову «а1» до житлового будинку «А-1», добудовано житлову прибудову «А1-1», виконано заміну дощатої огорожі на огорожу з металопрофілю, виконано заміну покрівлі житлового будинку «А-1» (колишня літня кухня «Е») та прибудови «а» з шиферної на покрівлю з металочерепиці. Частка поліпшень (фактично виконаних робіт з будівництва, ремонту, реконструкцій) спірного об`єкта нерухомого майна відносно його вартості становить 47/100. Вказані обставини також встановлені експертами при дослідженні наданих документів та з урахуванням пояснень сторін у справі №588/809/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. У період шлюбу ОСОБА_4 працював у Регіональній філії «ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» та його доходи за 2014 рік склали 95489,09 грн, за 2015 рік 100316, 78 грн, за 2016 рік 113870,92 грн, за 2017 рік 173342,40 грн, за 2018 рік 248830,16 грн, за 2019 рік 240769,24 грн, за 2020 рік 192254,80 грн. Вказаний рівень доходів дозволяв утримувати родину та реалізовувати плани щодо зазначеного будівництва та поліпшень умов проживання в інтересах сім`ї. Тобто вказане нерухоме майно безумовно набуте у період перебування сторін у шлюбі, а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідач вважає, що він має право на 1/2 частину даного нерухомого майна у зв`язку з чим подав у 2021 році відповідний позов. У зв`язку з наведеним представник відповідача просить відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з позивачки понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу у орієнтовному розмірі 9500 грн.

Ухвалою суду від 30.10.2022 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №588/809/21.

Постановою Сумського апеляційного суду від 14.03.2024 було скасовано ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 30.10.2022 про зупинення провадження у справі та направлено справу для продовження розгляду.

Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнка О.О. від 08.04.2024 дана справа прийнята до свого провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21.05.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

28.01.2025 представником відповідача Сумцовим Є.С. подана заява про розподіл судових витрат, у якій останній просив покласти на позивачку понесені відповідачем витрати на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 9500 грн.

18.03.2025 представницею третьої особи Андрущенко Ю.В. були подані додаткові пояснення, у яких представниця вказала, що Тростянецькою міською радою як суб`єктом управління майном комунальної власності 06.07.2016 ОСОБА_1 здійснено продаж 56/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без продажу господарських споруд за вказаною адресою.

25.04.2025 представником позивачки Залавським О.В. було подано клопотання про розподіл понесених позивачкою витрат на отримання правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали повністю обґрунтувавши обставинами викладеними у позовній заяві, просили задовольнити. Також позивачка пояснила, що договір купівлі-продажу частини житлового будинку укладений з Тростянецькою міською радою вона не оспорювала. Представник відповідачки звернув увагу на те, що спірне господарство було розділено ще між колишніми співвласниками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 рішенням Сумського обласного суду від 28.02.1973. Стало два об`єкти нерухомого майна. В подальшому ОСОБА_12 продав ОСОБА_13 44/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель. З цього моменту пішли порушення, оскільки нотаріусом не зазначено, що саме входить у 44/100 частини будинку та надвірних побудов. Коли позивачка отримувала в дар частину будинку, то також було допущено помилку.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов. Також представник відповідача зазначив, що необхідно виходити з наявних правовстановлюючих документів. Поділ нерухомого майна на який посилається сторона позивача не відбувся. Нерухомому майну не були присвоєні окремі адреси. Позивачка не оспорювала рішення про визнання спадщини відумерлою. Також позивачка уникає той факт, що вона проживала разом із відповідачем та вони несли спільні витрати. Обставини даної справи аналогічні з тими, що вирішувалися судом за позовом відповідача до позивачки про поділ спільного майна подружжя.

Представниця третьої особи у судовому засіданні яке відбувалося за її участі 18.10.2024 надала пояснення аналогічні з тими, що викладені у додаткових поясненнях третьої особи. В подальшому представниця третьої особи у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій зазначила, що просить розглядати справу без її участі, щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача та представниці третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні та цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про право власності, позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом установлено, що позивачка та відповідач з 14.11.2014 по 24.02.2021 перебували у зареєстрованому шлюбі за час якого в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилося двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 24-27, 29-30 том 1).

До реєстрації шлюбу з позивачем, відповідачка на підставі договорів дарування від 19.08.2010 набула у власність 44/100 частини житлового будинку із відповідною частиною будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,0830 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :00:031:0505, що розташовані по АДРЕСА_1 (а.с. 67-74 том 1).

За час шлюбу з позивачем, відповідачка на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, шляхом викупу від 06.07.2016 придбала у Тростянецької міської ради 56/100 частини житлового будинку із відповідною частиною господарських, побутових будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 . В договорі зазначено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться: житловий будинок під літ. «А1», житлова площа якого 21,6 м.кв., загальна площа 33,9 м.кв та господарські, побутові будівлі і споруди: сіни «а», тамбур «а1», літня кухня «Е», прибудова «е», прибудова «е1», прибудова «е2», гараж «Ж», ворота №1, забор № 2 (а.с. 85-86 том 1).

Рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради від 03.08.2016 за № 371, нежитловому приміщенню літній кухні літ. «Е», «е», «е1» та «е2» по АДРЕСА_1 надано статус житлового будинку з присвоєнням адреси АДРЕСА_1 (а.с. 91 том 1).

21.09.2016 на ім`я позивачки було видано будівельний паспорт на реконструкцію літньої кухні в індивідуальний житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 92-93 том 1).

04.10.2016 в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області було зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт реконструкції літньої кухні в індивідуальний житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 94-95 том 1).

18.11.2016 Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області було зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, щодо реконструкції літньої кухні в індивідуальний житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 96-97 том 1).

Рішенням Тростянецької міської ради 13 сесії 7 скликання від 05.09.2016 за № 343, було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 . Також вказаним рішенням надано у власність ОСОБА_1 56/100 від загальної площі земельної ділянки 0,0830 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :00:031:0505 за рахунок категорії земель житлової та громадської забудови по АДРЕСА_1 (а.с. 98 том 1).

На підставі відповідних правовстановлюючих документів за позивачкою було зареєстровано право власності на вищезазначене нерухоме майно, що розташоване по АДРЕСА_1 (а.с. 99, 171-172 том 1).

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 16.04.2024, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 13.02.2025 у справі № 588/809/21 за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності та поділ спільного майна подружжя було частково задоволено позовні вимоги. Вказаним рішенням суд визнав за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на 56/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також на 56/100 частин земельної ділянки площею 0,083 га, кадастровий номер :00:031:0505, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Також у порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на: 28/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також на 28/100 частин земельної ділянки площею 0,083 га, кадастровий номер :00:031:0505, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, у порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на: 28/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також на 28/100 частин земельної ділянки площею 0,083 га, кадастровий номер :00:031:0505, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 44-47 том 2).

Ухвалюючи вказане рішення суд врахував установлені обставини про те, що позивач та відповідачка на підставі договору купівлі-продажу та рішення органу місцевого самоврядування набули за час шлюбу право власності на 56/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також на 56/100 частин земельної ділянки площею 0,083 га, кадастровий номер :00:031:0505, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Тому таке майно є їхньою спільною сумісною власністю, а частки у праві спільної сумісної власності є рівними. Договір купівлі-продажу житлового будинку, шляхом викупу від 06.07.2016 не визнаний судом недійсним, а відтак вважається правомірним. З цих підстав суд відхилив доводи відповідачки та її представника про те, що відповідачка є одноосібною власницею житлового будинку.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 19.02.2024 у справі № 567/3/22.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважноїпричини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

У разі, якщо спірне майно учасниками справи набуто в період перебування в шлюбі, той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 10.04.2024 у справі № 754/11753/21.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania)).

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, було установлено, що спірне нерухоме майно є спільною сумісною власністю сторін як колишнього подружжя, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними та позивачка не є одноосібною власницею цього майна, тому оспорювання нею поширення правового режиму спільного сумісного майна є безпідставним та таким, що суперечить принципу юридичної визначеності.

Доводи представника відповідачки про допущені порушення у правовстановлюючих документах щодо складових нерухомого майна попередніх власників спірного господарства не стосуються предмета доказування у даному спорі так як позивачкою не заявлено вимог про визнання недійсними таких правочинів, зокрема і договору купівлі-продажу частини житлового будинку, шляхом викупу від 06.07.2016 укладеного між нею та Тростянецькою міською радою. Тому суд відхиляє зазначені доводи представника позивачки, а також не приймає до уваги докази, що надавалися на підтвердження таких обставин.

Відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке.

Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачкою судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Вирішуючи питання про стягнення з позивачки на користь відповідача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9500 грн, суд враховує таке.

Представник відповідача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правничої допомоги від 18.10.2023; додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 18.10.2023; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 19.10.2023; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 27.01.2025; фіскальний чек від 27.01.2025 про перерахування відповідачем адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 9500 грн (а.с. 25-29 том 2).

Указані докази підтверджують факт понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 9500 грн.

Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціну позову, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Стороною відповідача не було заявлено клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та не доведено неспівмірність таких витрат.

За таких обставин, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, тому з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню фактично понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9500 грн.

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Тростянецька міська рада, про припинення поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя на нерухоме майно та визнання права власності на нерухоме майно відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 кошти на відшкодування судових витрат на отримання правничої допомоги у розмірі 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа - Тростянецька міська рада, адреса місцезнаходження: вул. Миру, буд. 6, м. Тростянець, Охтирський район, Сумська область, 42600, .

Суддя О. О. Огієнко