Справа № 461/5366/24 Головуючий у 1 інстанції Мироненко Л.Д.
Провадження № 22-з/811/85/25 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря: Гаврилюк Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Постановою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 жовтня 2024 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» №59 від 20 травня 2024 року про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача відділенням терапевтичної стоматології Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України (угодою сторін).

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача відділенням терапевтичної стоматології Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» з 21 травня 2024 року.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 132559 гривень 20 копійок з вирахуванням з цієї суми обов`язкових платежів та зборів.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6056 гривень.

07.04.2025 року позивач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка №1» витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції в розмірі 40000 грн. та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

До заяви позивач долучила: ордер та договір про надання правничої допомоги від 24.05.2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 07.04.2025 року та платіжні документи про оплату послуг.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були повідомлені належним чином, а їх неявка, відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України, не перешкоджає розгляду даної заяви, тому розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.05.2025 року, є дата складення повного судового рішення 26.05.2025 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заявлених вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що сторона позивача у позовній заяві лише вказала про розмір витрат на правничу допомогу (40000 грн.), однак, ні доказів на підтвердження таких витрат, ні заяви, як того вимагає норма ч.8 ст.141 ЦПК України, у суді першої інстанції до закінчення судових дебатів не подавала, тому в апеляційного суду не було визначених процесуальним законом підстав для вирішення питання про розподіл таких судових витрат при ухваленні судового рішення за наслідками розгляду даної справи.

Щодо витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, то необхідно зазначити, що про такі витрати позивач в апеляційній скарзі нічого не вказувала і заяви, як того вимагає норма ч.8 ст.141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції не зробила, така заява разом із доказами подана позивачем вже після завершення розгляду справи, тому вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу шляхом ухвалення апеляційним судом додаткового рішення також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.141, 270, 389 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Повний текст ухвали складений 26 травня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич