Справа № 405/7219/24
Провадження №2/405/1417/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Тарасенко Р.П.,

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шалиги Є.С.,

та представника відповідача Центральноукраїнського

державного університету ім. В. Винниченка Кошутської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку спрощеного позовногопровадження цивільну справу №405/7219/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка (м. Кропивницький, вул. Шевченка, 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування суми франшизи,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шалига Є.С. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1028781 від 21.10.2024 року) в інтересах позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому (позові) просить стягнути з відповідача Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка на користь позивача ОСОБА_1 суму франшизи в розмірі 1300 грн., зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 20 жовтня 2021 року о 10:20 год. водій Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка ОСОБА_2 , керуючи належним відповідачу транспортним засобом «ГА35312» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок порушення Правил дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням власника ОСОБА_1 , та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Ореl Insignia», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цивільно правова відповідальність винуватця ДТП водія транспортного засобу «ГА35312» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована відповідно власником засобу роботодавцем водія Центральноукраїнським державним університетом ім. В. Винниченка в АТ «СК «ІНГО», відповідно до полісу №205960106 від 20.09.2001 року, за умовами якого розмір франшизи складав 1300 грн. За результатами зазначеної ДТП на місці водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було складено повідомлення про настання ДТП (європротокол), в якому, зокрема, водій Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка ОСОБА_2 власноручно вказав про визнання ним вини у вчиненні ДТП. Вказане повідомлення про настання ДТП (європротокол) було скеровано страховику АТ «СК ІНГО», та на його підставі, згідно з укладеним полісом №205960106 від 20.09.2021 року, страховиком АТ «СК ІНГО» було здійснено ОСОБА_1 страхове відшкодування завданої матеріальної шкоди, за виключенням зазначеної в полісі суми франшизи в розмірі 1300 грн., яка підлягає компенсації відповідачем Центральноукраїнським державним університетом ім. В. Винниченка. Зазначив, що станом на день подання позову сума франшизи позивачу ОСОБА_1 добровільно не виплачена, вимога його представника - адвоката Шалиги Є.С. від 01.10.2024 року №10/01 залишена відповідачем без відповіді, що стало підставою для звернення позивача з зазначеним позовом до суду, за захистом свого порушеного права.

З огляду на викладене вище, та посилаючись на ст.12, п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка на свою користь суму франшизи в розмірі 1300 грн., та стягнути судові витрати, які складаються з витрат за правову допомогу в розмірі 7 100 грн.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року позовна заява залишена без руху з підстав несплати позивачем судового збору в розмірі 1211,20 грн. та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання зазначеної ухвали позивачем ОСОБА_1 04.11.2024 року подано оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07 листопада 2024 року прийнято до розгляду зазначений позов, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті спрвави.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2025 року за клопотанням представника відповідача Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шалига Є.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити, а також вирішити питання по понесеним позивачем судовим витратам.

Представник відповідача Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка Кошутська О.С. (діє на підставі довіреності від 07 січня 2025 року за №01-10/16) в судовому засіданні зазначила щодо визнання відповідачем позовних вимог про стягнення суми франшизи в розмірі 1300 грн. Крім того, просила зменшити суму витрат на правничу допомогу, яка є завищеною та не співмірною із ціною позову, виходячи із категорії справи, яка не є складною та заявленою ціною позову. Окрім того, у зв`язку з визнанням відповідачем позову, просила розподілити судові витрати по справі в частині судового збору, зокрема, стягнення з відповідача 50% судового збору, сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду справи судом повідомлявся в порядку ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяв, а так само клопотань, не надходило.

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шалигу Є.С. та представника відповідача Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка Кошутську О.С., зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст. 12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, які регулюють спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, який був чинним на час спірних правовідносин.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону) є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

У пункті 1.7 статті 1 Закону визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

При укладенні договору обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності страховик зобов`язаний безоплатно видати страхувальнику бланк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка (європротокол).

Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику як документальне підтвердження факту настання такої пригоди. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол».

Так, з наданих позивачем до позовної заяви письмових доказів судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що згідно з повідомленням про дорожньо транспортну пригоду, 20 жовтня 2021 року о 10:20 год. водій ОСОБА_2 , який перебував в трудових відносинах з Центральноукраїнським державним університетом ім. В. Винниченка, керуючи належним відповідачу транспортним засобом «ГА35312» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Ореl Insignia», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Водій ОСОБА_2 вину у ДТП визнав.

Власником транспортного засобу «Opel Insignia», д.н.з. НОМЕР_2 , 2009 року випуску відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , є позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , транспортний засіб ГАЗ5312, 1989 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , належить Державному педагогічному університету ім. В. Винниченка.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 вересня 2021 року між Центральноукраїнським державним педагогічним університетом ім. В. Винниченка та АТ «СК «ІНГО» було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205960106, строком дії з 25 вересня 2021 року по 24 вересня 2022 року включно, відповідно до умов якого АТ «СК «ІНГО» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого автомобіля марки «Газ 53», VIN (або номер кузова, шасі, рами) № НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_1 сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. Зазначеним полісом, серед іншого, визначено розмір франшизи, що становить 1300,00 грн.

За інформацією АТ «СК «ІНГО» за вих. №8 від 02 вересня 2022 року, за страховою справою №4345475, що відбулась 20.10.2021 року, зазначено винуватцем водія Центральноукраїнського державного педагогічного університету ім. В. Винниченка, , згідно з укладеним полісом №205960106 від 20.09.2021 року. В полісі №205960106 від 20.09.2021 року зазначено розмір франшизи 1300 грн. Відповідно до пп.12.1 та 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вищезазначена організація, за завдані збитки, має компенсувати суму франшизи.

01 жовтня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шалига Є.С. звернувся до Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка з вимогою про добровільну сплату франшизи в розмірі 1300 грн., яка залишена відповідачем без розгляду, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року в редакції Закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза (страхова франшиза) частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку.

Згідно з п.п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, в редакції Закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин, Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Частиною 1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Судом встановлено, що Полісом №205960106 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.09.2021 року було встановлено розмір франшизи 1300 грн., при цьому, в даному випадку, як страхувальником, так і особою, відповідальною за завдані збитки з огляду на положення ст.1172 ЦК України, є відповідач Центральноукраїнський державний університет ім. В. Винниченка.

Відповідно до ч. 1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, позов ОСОБА_1 про відшкодування відповідачем суми франшизив розмірі 1300 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд зауважає, що відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розгляду справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 4-6 статті 137 ЦПК України також визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст.19 Закону видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Наведені вище положення процесуального закону дають підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації, при цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При цьому, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, як роз`яснено в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України, (в редакції Закону 2004 року). Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем ОСОБА_1 заявлено про стягнення з відповідача Центральноукраїнського державного університету ім. Володимира Винниченкавитрат на правничу допомогу в розмірі 7 100 грн., з приводу чого суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи, зокрема, з ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА №1028781 від 21 жовтня 2024 року) адвокат Шалига Є.С. на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 01 жовтня 2024 року здійснює представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в Ленінському районному суді м. Кіровограда.

Відповідно до Акту приймання передачі (надання правничих послуг) від 22 жовтня 2024 року, Адвокат Шалига Є.С. надав, а Клієнт ОСОБА_1 прийняв в повному обсязі наступну правничу допомогу відповідно до умов укладеного ними Договору №б/н про надання правової допомоги від 01.10.2024 року, а саме: консультація, аналіз наявних у позивача документів та діючого законодавства, судової практики з даного питання (кількість витраченого часу 30 хв.), вартістю 1775 грн.; складання, оформлення додатків та подання до Центральноукраїнського державного університету ім. В. Винниченка вимоги про добровільне відшкодування франшизи, в порядку вжиття заходів досудового врегулювання (кількість витраченого часу 30 хв.), вартістю 1775 грн.; складання, оформлення додатків та подання до суду позовної заяви (кількість витраченого часу 1 год.), вартістю 3550 грн. Загальна сума наданих Адвокатом правових послуг становить 7100 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №10/22 від 22 жовтня 2024 року, Бурундуховський С.І. на виконання договору про надання правничої (правової) допомоги від 01.10.2024 року, сплатив адвокату Шализі Є.С. 7 100 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підсумовуючи, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин.

Визначаючи у даній справі розмір судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, за встановлених обставин, суд виходить з заявленого позивачем предмета спору та ціни позову, що становить 1300 грн., складених процесуальних документів, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, а також враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, на підставі чого суд вважає обґрунтованим розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., відповідно заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7 100 підлягає зменшенню, та стягненню з відповідача Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченкана користь позивача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині судового збору, то відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп., що документально підтверджується квитанцією від 04.11.2024 року, при цьому, підстави, визначені ч.1 ст.142 ЦПК України, про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнення з відповідача судового збору в розмірі 50 відсотків відсутні, оскільки визнання відповідачем позову відбулося не до початку розгляду справи по суті, який, відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України, починається з відкриття першого судового засідання, яке відбулося у справі 03.02.2025 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш ИВ :

Позов ОСОБА_1 до Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про відшкодування суми франшизи,- задовольнити.

Стягнути з Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , суму франшизи в розмірі 1 300 (одна тисяча триста) грн.

Стягнути з Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

міста Кіровограда Лілія Андріївна Іванова