ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/1035/25
У Х В А Л А

21 травня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду:

головуючого Полякова О.З.,

суддів Гончар М.С.,

Кочеткової І.В.,

під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, в задоволенні якого відмовлено ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2025 року, апеляційну скаргу залишено без руху. Надано скаржниці десять днів з дня вручення копії ухвали суду для надання до апеляційного суду документа, що підтверджує сплату судового збору у сумі 4542 грн на вказані реквізити або клопотання щодо відстрочки, розстрочки сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, до якого долучити відповідні докази, які б підтверджували те, що розмір судового збору за подання цієї апеляційної скарги перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік (2024 рік) таких як: довідки Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України тощо. Роз`яснено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ст.ст. 185, 357 ЦПК України.

23 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направила до апеляційного суду клопотання про звільнення від сплати судового збору з копією довідки Пенсійного фонду України, в якій відображені відомості про застраховану особу за період 2012 2019 роки, в якому заявниця повторює доводи клопотання, доданого до апеляційної скарги, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою суду від 23 квітня 2025 року. Апеляційний суд зауважує, оскільки доводи про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 , зазначені у клопотанні від 23 квітня 2025 року, не містять нового обґрунтування, а тільки повторюють доводи, зазначені у її попередньому клопотанні, які вже були предметом розгляду апеляційного суду в ухвалі суду від 23 квітня 2025 року, та визнані судом неналежними, колегія суддів доходить висновку про їх безпідставність, та визнає такими, що не підлягають розгляду.

24 квітня 2025 року копію зазначеної ухвали суду направлено на адресу ОСОБА_1 , зазначену в апеляційній скарзі,листом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке повернулось до апеляційного суду 30 квітня 2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 отримала зазначену ухвалу суду 30 квітня 2025 року.

Проте, вимоги, вказані в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 23 квітня 2025 року, до теперішнього часу у визначений судом термін не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто.

При цьому, апеляційний суд враховує нормативні строки поштового перебігу, затверджені Наказом Міністерства інфраструктури України "Про затвердження нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за номером 173/24950.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ «SHISHKOV v. RUSSIA» від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06).

Відповідно до п.п. 6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що скаржниця отримала копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, проте недоліки апеляційної скарги не усунула, відповідно до положень ч. 3 ст. 185, ст.357 ЦПК України апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути скаржнику.

Керуючись ч. 3 ст. 185, 357 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2025 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення - визнати неподаною та повернути скаржнику.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: