Справа № 346/1305/24
Провадження № 2/346/128/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О. П.

з участю секретаря Насадик В. В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Греська В. В.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галян Галина Михайлівна, про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До 11.11.2013 року ОСОБА_3 проживала в квартирі АДРЕСА_1 , де її місце проживання було зареєстроване, і де вона проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 . Однак, у вказаний день остання померла. Після її смерті ОСОБА_3 продовжувала проживати за вказаною адресою.

В квартирі АДРЕСА_2 зазначеного житлового будинку проживає сім`я позивачки.

Даний будинок є одноповерховим, і його поділ на квартири є доволі умовним, оскільки приміщення вказаних квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 безпосередньо межують та утворюють одне ціле житло. Єдине, що спричиняло необхідність поділу будинку на квартири, - це наявність двох окремих входів у цей будинок.

Отже, однією частиною будинку (квартирою АДРЕСА_3 ) користувалася ОСОБА_3 , а іншою (квартирою АДРЕСА_2 ) сім`я позивачки.

Крім того, квартира АДРЕСА_3 розміщена на земельній ділянці із кадастровим номером 230040094, площею 0,0476 га., призначеною для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Ця ділянка належала померлим ОСОБА_3 та її матері. Відповідно до кадастрового плану цієї ділянки, по межі від точки «Б» до точки «В» дана ділянка межує із ділянкою з кадастровим номером :23:004:0062, площею 0,0496 га., призначеною для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Ця ділянка належить матері позивачки ОСОБА_5 . Остання на цій земельній ділянці збудувала житловий будинок та зареєструвала право власності на нього 05.11.2018 року. Цьому будинку присвоєно адресний номер «3А» .

Таким чином, на думку позивачки, квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 за вказаною адресою становлять одне домогосподарство та мають спільне подвір`я.

Оскільки ОСОБА_3 не перебувала в шлюбі, дітей в неї не було, то після смерті її матері ОСОБА_3 фактично проживала з позивачкою та її матір`ю однією сім`єю, оскільки вони були пов`язані спільним побутом та взаємними правами і обов`язками.

У 2016 році стан здоров`я ОСОБА_3 погіршився. Тому, проживаючи в одному будинку з нею, позивачці доводилося вести із нею спільний побут, надавати їй допомогу в приготуванні їжі, прибиранні, прати і прасувати її одяг, тобто надавати таку допомогу, яка надається членам сім`ї. У зв`язку зі спільним подвір`ям позивачці також доводилося допомагати ОСОБА_3 обробляти належну останній земельну ділянку, а інколи також працювати на цій земельній ділянці самостійно або разом зі своєю матір`ю. Крім того, позивачкою здійснювалась оплата за житлово-комунальні послуги, які надавалися ОСОБА_3 .

Отже, фактично, починаючи з 2013 року і до дня смерті ОСОБА_3 , між нею та позивачкою існували стосунки, які притаманні близьким родичам.

У липні 2021 року стан здоров`я ОСОБА_3 різко погіршився, а 13.07.2021 року вона потрапила на стаціонарне лікування до КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради Івано-Франківської області зі скаргами на слабкість у ногах та неможливість пересуватися самостійно. Їй було поставлено діагноз: ускладнений остеохондроз грудного та поперекового відділів хребта з проявами помірного нижнього парапарезу та больового синдрому.

Внаслідок пройденого лікування 26.07.2021 року ОСОБА_3 виписано із вказаного лікувального закладу, оскільки її стан здоров`я частково покращився. В період хвороби ОСОБА_3 позивачка за власні кошти купувала медичне обладнання та побутові товари, які були необхідні хворій.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла у віці 72 роки.

До дня смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 , було зареєстроване лише її місце проживання.

Після смерті вказаної особи відкрилася спадщина, яка складається із вказаних квартири АДРЕСА_3 та земельної ділянки з кадастровим номером :23:004:0094, площею 0,0476 га.

Таким чином, на підставі наведеного позивачка стверджує, що вона до дня смерті ОСОБА_3 проживала разом з нею однією сім`єю не менше п`яти років, тобто з 01.08.2016 року, до дня смерті вказаної спадкодавці. Тому позивачка вважає себе спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом згідно зі ст. 1264 ЦК України.

21.10.2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галян Г.М. із заявою про прийняття спадщини після її смерті. Однак, того ж дня за результатами розгляду даної заяви нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №119/02-31. Даною постановою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину за законом як спадкоємцю четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України, оскільки нею не було подано документів, які підтверджують факт її проживання зі спадкодавцею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Тому позивачка просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцею ОСОБА_3 протягом п`яти років до дня відкриття спадщини, а саме в період з 01.08.2016 року по 01.08.2021 року.

04.04.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_6 (міського голови м.Коломиї). Цей відзив датується 01.04.2024 року, і в ньому сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову з таких підстав.

03.06.2021 року депутат Коломийської міської ради Івано-Франківської області (далі - Коломийська міська рада) Бакай Микола усно звернувся до Департаменту соціальної політики цієї ради з приводу оформлення заяви про надання соціальних послуг одинокій ОСОБА_3 , що проживає за вищевказаною адресою, оскільки вона потребує надання таких послуг, на підставі чого було оформлено повідомлення/інформацію про сім`ю/особу, яка перебуває у складних життєвих обставинах, від 03.06.2021 року № 3070/07-10.

16.06.2021 року до директора вказаного Департаменту надійшла заява про надання соціальних послуг № 60 від ОСОБА_3 , а наступного дня прийнято рішення про надання Єдиним центром надання реабілітаційних та соціальних послуг м. Коломиї Івано-Франківської області (далі Єдиний центр) ОСОБА_3 відповідних послуг, а саме догляд вдома, консультування, представництво інтересів, натуральної допомоги.

18.06.2021 року комісією в складі працівників вказаного Єдиного центру здійснено обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 , про що складено акт обстеження матеріально-побутових умов. Відповідно до вказаного акту ОСОБА_3 проживала за вищевказаною адресою у приватному будинку з пічним опаленням, без комунальних вигод, в антисанітарних умовах. За висновками даної комісії визначено наступні соціальні послуги, які для особи передбачено відповідно до законодавства: догляд вдома, доставка продовольчих та промислових товарів, медикаментів, оплата комунальних послуг.

22.06.2021 року між Єдиним центром (надавач соціальних послуг) та ОСОБА_3 (отримувач соціальних послуг) укладено Типовий договір про надання соціальних послуг, відповідно до умов якого надавач послуг надає отримувачу таку соціальну послугу як догляд вдома.

Отже, ОСОБА_3 із червня 2021 року до дня її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебувала на обслуговуванні зазначеного Єдиного центру як одинока особа. Відповідно, соціальні робітники двічі на тиждень відвідували ОСОБА_3 за місцем її проживання, приносили їй продукти харчування та готові страви для споживання, оскільки в квартирі, де проживала вказана особа, були відсутні будь-які умови для приготування їжі, а також ці робітники оплачували комунальні послуги і надавали всю іншу необхідну допомогу ОСОБА_3 .

При цьому за час, протягом якого ОСОБА_3 перебувала на обслуговуванні Єдиного центру, соціальні робітники жодного разу не бачили позивачку поблизу ОСОБА_3 та будь-яких ознак того, що за ОСОБА_3 хтось інший доглядає. Більше того, якби ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з позивачкою, то, відповідно, були би відсутні і будь-які юридичні підстави для оформлення соціального догляду за ОСОБА_3 .

Тому, як вбачається з вищенаведеного, не відповідає фактичним обставинам справи той факт, що позивачка проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 та здійснювала догляд за нею до дня смерті останньої.

Крім того, представник відповідача вказує, що квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 за вказаною адресою не є одним домогосподарством, квартира АДРЕСА_3 та її прибудинкова територія є в дуже занедбаному стані та відділена парканом від квартири АДРЕСА_2 . А тому в позивачки відсутні підстави стверджувати, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 .

Представник відповідача також звернув увагу суду на те, що в позовній заяві позивачка стверджує, що в неї з ОСОБА_3 нібито склалися такі відносини як у близьких родичів. Однак, оскільки ОСОБА_3 з певних причин не мала власного мобільного телефону, то при оформленні декларації із сімейним лікарем вона зазначила номер мобільного телефону її сусідки, яка проживає на тій же вулиці, і з якою ОСОБА_3 перебувала в дружніх стосунках, а не позивачки. У зв`язку із цим можна стверджувати, що доводи останньої щодо її близьких відносин з померлою, є надуманими (т.1, а.с.82-88).

24.04.2024 року до суду надійшла відповідь на вказаний відзив на позов, датована 16.04.2024 року. В даній відповіді позивачка заперечує щодо вище зазначених доводів сторони відповідача, вказаних у відзиві на позовну заяву, з таких підстав.

Надання ОСОБА_3 вищезазначених соціальних послуг було суто формальним, а фактично за місцем її проживання соціальні працівники дану особу не відвідували та жодної допомоги не надавали.

Факт підписання вищевказаних документів, на підставі яких ОСОБА_3 нібито надавались соціальні послуги, заперечується позивачкою, що свідчить про фіктивність оформлення такого догляду та відсутність волевиявлення у ОСОБА_3 на те, щоб їй надавався сторонній догляд.

Разом з тим, у приватних розмовах ОСОБА_3 жодного разу не згадувала про оформлення за нею стороннього догляду та відвідування її соціальними працівниками. Навпаки, навіть в червні липні 2021 року позивачка фактично продовжувала здійснювати догляд за ОСОБА_3 , а остання продовжувала бути для позивачки членом сім`ї, незважаючи на юридичне оформлення догляду за ОСОБА_3 . Крім того, позивачці відомі факти, коли ОСОБА_3 відмовлялася від отримання послуг по догляду, які кілька разів пропонували їй соціальні працівники. Також позивачка звернула увагу суду на неможливість здійснення такого догляду працівниками соціальних служб саме в період з 22.06.2021 року по 01.08.2021 року, оскільки наказом директора Єдиного центру від 22.06.2021 року № 28 вирішено із цієї дати надавати ОСОБА_3 соціальні послуги відділенням соціальної допомоги вдома. Однак, невдовзі, а саме 13.07.2021 року ОСОБА_3 потрапила до КНП "Коломийська центральна районна лікарня" на стаціонарне лікування зі скаргами на слабкість у ногах та неможливість пересуватися самостійно, та остання перебувала на такому лікуванні до 26.07.2021 року. За час перебування ОСОБА_3 в закладі охорони здоров`я жодний соціальний працівник не цікавився станом її здоров`я, не дбав про неї, не надавав їй необхідної підтримки.

Таким чином, позивачка зазначає, що надані стороною відповідача докази жодним чином не спростовують обставини її спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю в період з 01.08.2016 року по 01.08.2021 року.

Крім того, представник відповідача стверджує, що квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою не є одним домогосподарством, а квартира АДРЕСА_3 та її прибудинкова територія є в занедбаному стані та відокремлена від квартири АДРЕСА_2 парканом. Однак, занедбаний сучасний стан подвір`я біля квартири АДРЕСА_3 та наявність огорожі жодним чином не свідчать про відсутність факту спільного проживання позивачки з ОСОБА_3 однією сім`єю останні п`ять років до дня смерті ОСОБА_3 (том 1, а.с.132-138).

У судовому засіданні позивач та її представник, адвокат Гресько В.В. підтримали позовні вимоги з вище викладених підстав та просять ці вимоги задовольнити. При цьому вони просять врахувати висновок експерта, в якому вказано, що підписи на заяві про надання соціальних послуг від 16.06.2021 року та Типовому договорі про надання соціальних послуг від 22.06.2021 року виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою, що свідчить про відсутність підстав для надання цій особі соціальних послуг, так як догляд за нею в повному обсязі здійснювала саме позивачка, яка проживала з нею однією сім`єю.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала з викладених у відзиві на позовну заяву підстав. Представник відповідача також вказала, що неналежність ОСОБА_3 підписів у вказаних заяві та Типовому договорі не спростовують факту надання останній відповідних соціальних послуг, а позивачкою не доведено факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , оскільки навіть допитані за клопотанням сторони позивачки свідки не підтверджують фактів такого проживання, адже позивачка проживала у власному житлі, а саме в квартирі АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою, та лише відвідувала ОСОБА_3 , надаючи останній певну допомогу по господарству. Тому представник відповідача просить відмовити в задоволенні даного позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Галян Г.М., в судове засідання не з`явилась, 12.04.2024 року до суду надійшла її заява від 29.03.2024 року, в якій ця особа просила справу розглянути без її участі (том. 1, а. с. 117).

Суд, заслухавши позивачку та представників сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_1 , виданого 01.03.2006 року Бюро по приватизації державного житлового фонду, квартира АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках (т.1, а.с. 29).

Відповідно до договору дарування (однієї другої) частки вказаної квартири, посвідченого 07.09.2012 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Мануляк І.В., ОСОБА_4 безоплатно передала у власність, а ОСОБА_3 прийняла у власність (одну другу) частку даної квартири (т.1, а.с.30, 31).

Згідно з даними Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №718280, виданого на підставі рішення сесії Коломийської міської ради від 25.03.2009 року №1979-38/200, ОСОБА_3 належить (одна друга) частка земельної ділянки площею 0,0476 га, яка розташована в АДРЕСА_5 (т.1, а.с.27, 28).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області 12.11.2013 року складено актовий запис №541 (т.1, а. с. 46, 47).

Згідно з листом Третьої Коломийської державної нотаріальної контори зазначено, що згідно з даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69742685 від 12.08.2022 року, після смерті ОСОБА_4 спадкова справа відсутня (т.1, а. с. 48, 49).

У відповідності до повідомлення про особу, яка перебуває у складних життєвих обставинах від 03.06.2021 р. №3070/07-10, яке надійшло усно від депутата Коломийської міської ради Бакая М., станом на вказану дату ОСОБА_3 визнана такою, що потребувала надання соціальних послуг (т.1, а.с.88).

Відповідно до рішення про надання соціальних послуг №60 від 17.06.2021 р., вказаним Департаментом з урахуванням оцінювання потреб ОСОБА_3 , її похилого віку вирішено, надати такі безоплатні соціальні послуги: догляд вдома, консультування, представництво інтересів та натуральну допомогу (т. 1, а. с. 91).

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов, який складено вище вказаним Єдиним центром надання реабілітаційних та соціальних послуг (за згоди особи, яка потребує їх надання) 18.06.2021 р., ОСОБА_3 проживає за вищевказаною адресою, у приватному будинку, який має один поверх, та одну кімнату, без комунальних вигод та в антисанітарних умовах проживання. Відповідна комісія дійшла висновку про надання ОСОБА_3 таких послуг як догляд вдома, доставка продовольчих, промислових товарів, медикаментів, оплата комунальних послуг. Від послуги щодо прибирання житлового приміщення ОСОБА_3 відмовилась (т.1, а. с. 92).

Відповідно до витягу з наказу директора Єдиного центру від 22.06.2021 р. №28 «Про надання соціальних послуг», з 22.06.2021 р. призначено надавати соціальні послуги відділенням соціальної допомоги ОСОБА_3 вдома, тобто за місцем її проживання (т.1, а.с.93).

Відповідно до виписки №4428 із медичної карти стаціонарного хворого, наданої КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийського району Івано-Франківської області 26.07.2021 року, та довідки № 29, виданої структурним підрозділом «Стаціонар» вказаного медичного закладу 12.10.2022 року, ОСОБА_3 з 13.07.2021 р. по 26.07.2021 р. знаходилась на лікуванні в цьому закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 (позивачка) супроводжувала ОСОБА_3 під час її перебування на стаціонарному лікуванні, відвідувала її, приносила їжу та піклувалась про неї (т.1, а.с.50, 51).

Згідно з даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (актовий запис № 1206) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коломия Івано-Франківської області (т.1, а.с.20).

З відповіді Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 134/31.12.6-17/7 від 16.01.2024 року, наданої на адвокатський запит адвокатського бюро «Гресько та партнери», випливає, що в архіві вказаного органу ДРАЦС зберігається актовий запис №1206 від 02.08.2021 року про смерть ОСОБА_3 . Заявником зазначена позивачка (т. 1, а. с. 54, 55).

Як вбачається з листа вказаного органу ДРАЦС від 17.08.2022 р., актові записи про шлюб та народження дітей ОСОБА_3 відсутні (т. 1, а. с. 26).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 02.08.2021 року позивачка звернулась із заявою про виплату допомоги на поховання ОСОБА_3 (т.1, а.с.163).

Як вбачається з копії квитанції № 0.0..1 від 03.08.2021 року позивачка оплатила послуги за поховання ОСОБА_3 в розмірі 1 222, 96 грн. (т. 1 а. с. 56).

Згідно з відповіддю Коломийської міської ради № 2294/02-13/11 від 02.10.2021 року у реєстрі Коломийської територіальної громади, що ведеться управлінням «Центр надання адміністративних послуг» вказаної міської ради з 04.04.2016 р., місце проживання ОСОБА_3 в період з 01.08.2016 р. до 01.08.2021 р. було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 , незмінно (т. 1, а.с.24, 25).

Відповідно до витягу з наказу № 39 від 02.08.2021 р. «Про припинення соціальних послуг», виданого директором вищевказаного Єдиного центру, з 02.08.2021 р. припинено надання відділенням соціальної допомоги ОСОБА_3 соціальних послуг вдома (т.1, а.с.93).

Судом також встановлено, що 21.10.2021 року позивачка звернулась до вищевказаної приватної нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як вона є спадкоємцем четвертої черги за законом (т. 1 а. с. 21).

Згідно з даними спадкової справи №61/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 , позивачка є єдиною особою, яка подала заяву про прийняття спадщини (т. 1 а. с. 223-232).

Однак, 21.10.2021 року нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцю четвертої черги відповідно до ст..1264 ЦК України, так як позивачкою не подано документів, які підтверджують факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (т. 1, а.с.23).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила суду, що вона працює соціальним працівником у вказаному Єдиному центрі. Вона двічі на тиждень провідувала ОСОБА_3 , яка проживала за вищевказаною адресою. Крім того, свідок пояснила, що належних умов для проживання у будинку ОСОБА_3 не було, тому свідок приносила ОСОБА_3 їжу, купувала речі особистої гігієни, пропонувала. прибрати в житлі, винести сміття.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою позивачки. ОСОБА_3 також була сусідкою позивачки. Остання допомагала ОСОБА_3 по домогосподарству, піклувалася, готувала їй їсти. ОСОБА_3 розповідала свідку, що до ОСОБА_3 не навідувались працівники соціальної служби. Крім того, вказала, що коли ОСОБА_3 перебувала в лікарні, то розповідала, що про неї піклується позивачка. Коли ОСОБА_3 померла, її похованням займалась позивачка.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила суду, що позивачка допомагала ОСОБА_3 , при носила їжу, пропонувала їй провести ремонтні роботи (встановити нову огорожу, перекрити дах), однак, ОСОБА_3 відмовилась. Коли остання перебувала у лікарні, то позивачка провідувала її. Останні п`ять років перед смертю ОСОБА_3 , позивачка здійснювала догляд за цією особою.

Свідок ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивачки, в судовому засіданні пояснила суду, що вона з ОСОБА_3 проживали у одному будинку по сусідству та у них склались хороші відносини. Вказала, що вони з дочкою, тобто позивачкою, допомагали ОСОБА_3 чим могли, прибирали, провідували останню в лікарні, коли ОСОБА_3 раптово захворіла, купували їй ліки, доглядали її. У ОСОБА_3 та позивачки були хороші взаємовідносини, так як остання опікувалась ОСОБА_3 . Остання приходила до свідка та позивачки кожного дня, вони розмовляли до пізньої години, однак, ОСОБА_3 не бажала ночувати у квартирі позивачки, пояснюючи це наявністю власного житла.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила суду, що вона працює в Єдиному центрі. 03.06.2021 року до них усно звернувся депутат Коломийської міської ради Бакай М., із повідомленням про особу, яка перебуває у складних життєвих обставин, якою була ОСОБА_3 . До вказаної дати ОСОБА_3 за соціальною допомогою не зверталась. Тому свідок з фахівцем Єдиного центру виїхали до домоволодіння ОСОБА_3 встановити чи дійсно остання потребує допомоги. Зайшовши до її будинку, вони побачили розкидані речі, немитий посуд, в житлі було не прибрано. Згодом за ОСОБА_3 було закріплено соціального працівника, яка мала приносити їй їжу та допомагати вести господарство.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила суду, що вона працює в зазначеному Єдиному центрі та до них звернувся вказаний депутат із усним повідомленням про особу, яка перебуває у складних життєвих обставин, тобто про ОСОБА_3 . Згодом, коли вони з фахівцем даного Центру виїхали до місця проживання ОСОБА_3 , то виявили там антисанітарні умови проживання, вказана особа не мала їжі. В подальшому соціальний робітник навідувала ОСОБА_3 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року, винесеній у справі № 644/6274/16-ц, вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Якщо вимога про встановлення факту проживання осіб однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.09.2023 року, винесеній у справі № 582/18/21.

У цій справі позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому ці відносини є спадковими.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Вирішуючи спір про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), суди мають враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У постанові Верховного Суду від 24.06.2021 року, винесеній у справі № 694/646/20 зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у вищевказаній постанові ВС у складі ОП КЦС від 18.09.2023 року.

До відзиву на позов стороною відповідача долучено такі документи:

- заяву про надання соціальних послуг від 16.06.2021 р. №60, що адресована директору Департаменту соціальної політики вказаної міської ради. Автором цієї заяви вказана ОСОБА_3 і в заяві вказано, що цій особі необхідний догляд вдома, консультування, представництво інтересів та натуральна допомога. Дана заява містить підпис від імені особи, яка її подала (т.1, а. с. 89, 90);

-Типовий договір про надання соціальних послуг, укладений 22.06.2021 року між вище вказаним Єдиним центром в особі директора ОСОБА_12 та ОСОБА_3 . Предметом цього договору було надання працівниками Єдиного центру соціальної послуги догляду вдома ОСОБА_3 на підставі вищевказаного рішення зазначеного органу місцевого самоврядування. Вкінці цього договору міститься підпис, здійсений від імені ОСОБА_3 (т.1, а.с.94-97).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109-24/17396-ПЧ від 26.03.2025 року, складеного за наслідками проведення судової почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_3 у графі «(підпис)» у заяві про надання соціальних послуг №60 від 16.06.2021 року виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою. Підпис від мені ОСОБА_3 у графі «(підпис)» у Типовому договорі про надання соціальних послуг від 22.06.2021 року також виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Ознак стійких (хронічних) та тимчасових (епізодичних) «збиваючих» факторів, як би свідчили про виконання підпису від імені ОСОБА_3 у графах «(підпис)» у заяві про надання соціальних послуг №60 від 16.06.2021 року та в Типовому договорі про надання соціальних послуг від 22.06.2021 року, не виявлено (т.2, а.с.49-56).

Судом встановлено, що сторона позивачки обґрунтовує обставини, які підтверджують позовну вимогу, також змістом даного експертного висновку, зазначаючи, що цим висновком спростовуються доводи сторони відповідача про те, що ОСОБА_3 нібито потребувала надання їй соціальних послуг, адже підписи від імені цієї особи у вказаних заяві про надання соціальних послуг №60 від 16.06.2021 року та Типовому договорі про надання соціальних послуг від 22.06.2021 року виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Однак, при оцінці вказаних доводів сторони позивачки суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Допитані під час судового розгляду свідки, крім працівників вказаного Єдиного центру, одноголосно вказали на те, що між позивачкою та ОСОБА_3 склалися хороші відносини, позивачка надала цій особі певну допомогу у вирішенні побутових питань. Однак, ці доводи є недостатніми для встановлення тих обставин, які позивачка просить суд встановити. Так, ніхто з допитаних свідків не вказали, що позивачка бодай незначний період проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 . Зокрема,, навіть свідок ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивачки, та потенційно могла бути зацікавленою в ухваленні судового рішення на користь позивачки, чітко пояснила суду, що остання не проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю, а лише товаришувала з нею, вони відвідували одна одну, і кожна з них ночувала у своїх власних квартирах.

Таким чином, твердження позивачки та її представника про те, що вона і ОСОБА_3 проживали однією сім`єю протягом п`яти років, є безпідставними, оскільки стороною позивачки не надано достатніх доказів, які би підтверджували обставини, якими сторона позивачки обгрунтовує свої вимоги.

При цьому слід зазначити, що саме по собі надання позивачкою допомоги ОСОБА_3 у вирішенні побутових питань, а також здійснення позивачкою її поховання, не є доказом проживання однією сім`єю цих осіб за відсутності доказів спільного проживання, ведення спільного господарства, пов`язаності осіб спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків.

Крім того, не свідчить про обґрунтованість позовних вимог і той факт, що вище вказані заява про надання соціальних послуг №60 від 16.06.2021 року та Типовий договір про надання соціальних послуг від 22.06.2021 року підписані не особисто ОСОБА_3 , а іншою особою, адже в судовому засіданні чітко встановлено, що фактично соціальні послуги позивачці надавалися за місцем її проживання, і ні ОСОБА_3 , ні позивачка не подавали до відповідних соціальних служб будь-яких звернень про припинення надання таких послуг, оскільки позивачка протягом близько п`яти років спільно проживає з ОСОБА_3 однією сім`єю і в повному обсязі забезпечує догляд за нею.

Враховуючи зазначене, в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст.ст. 15, 1216, 1218, 1219, 1231, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, та, керуючись ст. ст. 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_6 , до Коломийської міської ради Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галян Галина Михайлівна, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Коломиї Івано-Франківської області (актовий запис №1206 від 02.08.2021 р.), в період з 01.08.2016 року по 01.08.2021 року , відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.05.2025 року.

Суддя: Калинюк О. П.