Справа № 214/6877/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 квітня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Щербачов Андрій Петрович, до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання незаконним припинення обслуговування, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через свого представника, звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати незаконним припинення обслуговування банківського рахунку № НОМЕР_1 , який обслуговується платіжною банківською карткою № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я позивача на дату припинення та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та має у вказаній фінансовій установі банківський рахунок, відкритий на його ім`я за № НОМЕР_1 , який обслуговується платіжною банківською карткою № НОМЕР_2 . 05 липня 2024 року, через службу підтримки АТ КБ «ПриватБанк», позивач дізнався про те, що банк припинив обслуговування його платіжної картки на підставі п. 1.1.10.5.2 Умов і Правил надання банківських послуг, однак при цьому специфіковану причину блокування рахунку, що стала підставою для застосування вказаного пункту Умов і Правил надання банківських послуг, АТ КБ «ПриватБанк» зазначено не було. Так, позивач, через свого представника, звернувся до Відділення поліції №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із запитом про надання інформації чи зверталось АТ КБ «ПриватБанк» у період з 01 червня 2024 року із заявою про кримінальне правопорушення у відношенні позивача по факту шахрайства чи інших незаконних дій, що порушують норми Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення», на який було отримано відповідь, що у період часу з 01 червня 2024 року по 06 серпня 2024 року не вносились за зверненням АТ КБ «ПриватБанк» відомості про кримінальне правопорушення у відношенні позивача. 25 липня 2024 року та 05 серпня 2024 року на адресу банку було направлено листи-претензії щодо відновлення можливості здійснення фінансових операції по вказаному вище поточному рахунку позивача, на які банк надав відповідь, у якій підтвердив припинення обслуговування платіжної картки позивача. Так, у зв`язку з такими діями АТ КБ «ПриватБанк», позивач був позбавлений можливості користуватись своєю карткою, на якій знаходились грошові кошти необхідні для повсякденного його існування (купівлі харчів, ліків, побутових засобів тощо), що спричинило йому моральну шкоду, яка виражалась у моральних стражданнях, постійних переживаннях та хвилюваннях, відчутті дискомфорту, так як він постійно був вимушений докладати додаткових зусиль для врегулювання виниклого питання з банком, що в свою чергу призвело до зміни його усталеного способу життя та отримання негативних життєвих емоцій.

Ухвалою суду від 27.09.2024 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався своїм правом та через свого представника надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні пред`явлених позовних вимог у повному обсязі. Так, представник зазначає, що банк з урахуванням положень законодавства, а також Умов та Правил надання банківських послуг, що діють в АТ КБ «ПриватБанк», під час аналізу діяльності позивача на підставі наявних документів та відомостей встановив останньому неприйнятно високий ризик, у зв`язку із чим прийняв рішення про відмову від підтримання ділових відносин із позивачем. Вказує, що ОСОБА_2 поскаржилась щодо шахрайських дій стосовно грошових переказів на користь позивача. Так, відповідно до виписки руху коштів по картковим рахункам клієнта ОСОБА_2 , оспорювана нею видаткова фінансова операція на суму 25812 грн. відбулась об 11:56 год. 05 липня 2024 року з карткового рахунку № НОМЕР_3 , що була проведена через платіжний сервіс «Приват24», кошти за якою були зараховані на картковий рахунок № НОМЕР_2 клієнта ОСОБА_1 , тобто позивача у цій справі. Перевіркою карткового рахунку № НОМЕР_2 було встановлено, що о 13:30:53 05 липня 2024 року по картковому рахунку було встановлено ліміт видаткових операцій 0,09, із посиланням на повідомлення клієнта ОСОБА_2 щодо викрадення коштів. Відповідно до архіву записів телефонних розмов на сервісі «Voice Record System» з клієнтом ОСОБА_1 05 липня 2024 року двічі проводилась бесіда щодо з`ясування причини надходження коштів з карткового рахунку № НОМЕР_3 клієнта ОСОБА_2 , на що він повідомив, що кошти отримав за продаж криптовалюти, однак надати інформацію на підтвердження законності отримання грошових коштів він відмовився. Окрім того, під час перевірки додатково проводились заходи зі встановлення контакту із ОСОБА_1 , однак такий відхиляв телефонні дзвінки, а на направлений запит на контактну електронну скриньку до теперішнього часу не відповів. Як наслідок, враховуючи, що подальше обслуговування позивача, характер або наслідки його фінансових операцій можуть нести реальну або потенційну небезпеку використання АТ КБ «ПриватБанк» з метою легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, щодо позивача було прийнято рішення про встановлення неприйнятно високого ризику та про відмову від підтримання ділових відносин, шляхом розірвання ділових відносин, про що позивача було повідомлено шляхом направлення повідомлення №20.1.0.0.0/7-241001/193 від 01.10.2024 року.

Відповідь на відзив, інші заяви чи клопотання від сторін по суті розгляду справи до суду не надходили.

За встановлених обставин суд уважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами та дослідивши які, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач мав у АТ КБ «ПриватБанк» банківський рахунок, відкритий на його ім`я за № НОМЕР_1 , який обслуговувався платіжною банківською карткою № НОМЕР_2 . Так, через службу підтримки АТ КБ «ПриватБанк», позивач дізнався про те, що банк припинив обслуговування його платіжної картки на підставі п. 1.1.10.5.2 Умов і Правил надання банківських послуг.

Разом з тим, як убачається зі змісту відзиву на позов, не спростованого позивачем та його представником, ОСОБА_2 поскаржилась щодо шахрайських дій стосовно грошових переказів на користь позивача. Відповідно до виписки руху коштів по картковим рахункам клієнта ОСОБА_2 , оспорювана нею видаткова фінансова операція на суму 25812 грн. відбулась об 11:56 год. 05 липня 2024 року з карткового рахунку № НОМЕР_3 , що була проведена через платіжний сервіс «Приват24», кошти за якою були зараховані на картковий рахунок № НОМЕР_2 клієнта ОСОБА_1 , тобто позивача у цій справі. Перевіркою карткового рахунку № НОМЕР_2 було встановлено, що о 13:30:53 05 липня 2024 року по картковому рахунку було встановлено ліміт видаткових операцій 0,09, із посиланням на повідомлення клієнта ОСОБА_2 щодо викрадення коштів. Відповідно до архіву записів телефонних розмов на сервісі «Voice Record System» з клієнтом ОСОБА_1 05 липня 2024 року двічі проводилась бесіда щодо з`ясування причини надходження коштів з карткового рахунку № НОМЕР_3 клієнта ОСОБА_2 , на що він повідомив, що кошти отримав за продаж криптовалюти, однак надати інформацію на підтвердження законності отримання грошових коштів відмовився. Окрім того, під час перевірки додатково проводились заходи зі встановлення контакту із ОСОБА_1 , однак такий відхиляв телефонні дзвінки, а на направлений запит на контактну електронну скриньку до теперішнього часу не відповів.

05 серпня 2024 року позивач, через свого представника, звернувся до Відділення поліції №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області із запитом про надання інформації чи зверталось АТ КБ «ПриватБанк» у період з 01 червня 2024 року із заявою про кримінальне правопорушення у відношенні позивача по факту шахрайства чи інших незаконних дій, що порушують норми Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення».

Згідно відповіді за вих. №45.4/2-Щ-49а/з від 07.08.2024 року, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань працівниками слідчого відділення Відділення поліції №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області у період часу з 01 червня 2024 року по 06 серпня 2024 року не вносились за зверненням АТ КБ «ПриватБанк» про кримінальне правопорушення у відношенні позивача.

Разом з тим, позивачем було отримано лист за вих. №20.1.0.0.0/7-240808/38800 від 28.08.2024 року на звернення від 08.08.2024 року, згідно якого АТ КБ «ПриватБанк» повідомляв позивача про те, банк припинив обслуговування його платіжної картки, підставою для чого є п. 1.1.10.5.2 Умов і правил надання банківських послуг.

Згідно змісту наданого АТ КБ «ПриватБанк» висновку напрямку «Служба Безпеки» від 30.09.2024 року, напрямком «Служба Безпеки» було здійснено заходи моніторингу ділових відносин із клієнтами фізичними особами та фінансовими операціями, що здійснюються в процесі таких відносин щодо наявності/відсутності індикаторів підозрілості фінансових операцій щодо банка, за результатами якого було виявлено обґрунтовані підозри про здійснення клієнтом ОСОБА_1 операцій ВК/ФТ, інших злочинів, що є підставою для встановлення йому неприйнятно високого ризику ділових відносин, підставою для встановлення чого стала наявність критерію, визначеного ч. 6 ст. 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення» (неможливість банку виконувати визначені Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з клієнтом або фінансовою операцією, наявність обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною), а також наявність критерію, визначеного п. 61 розділу IV Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Національного банку України №65 від 19.05.2020 року (клієнт (особа), щодо якого у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри щодо здійснення ним операцій ВК/ФТ, інших злочинів). Враховуючи наведене, діяльність позивача була визнана підозрілою та прийнято рішення про встановлення неприйнятно високого ризику та відмову від підтримання ділових відносин, шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунків.

Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку за вих. №20.1.0.0.0/7-241001/193 від 01.10.2024 року на ім`я позивача, банком проінформовано позивача про те, що банк, керуючись вимогами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдженню зброї масового знищення», Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 року №65, внутрішнім документам з питань фінансового моніторингу, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій, повідомляє про прийняте 30 вересня 2024 року рішення про відмову від підтримання ділових/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору (далі-Рішення про відмову) у зв`язку з встановленням неприйнятно високого рівня ризику/ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/подання інформації з метою введення в оману Банку. Внаслідок прийнятого Рішення про відмову достроково за ініціативою Банку розриваються укладені договори банківського обслуговування/депозитні (вкладні) договори та договори, укладені з метою отримання інших банківських послуг (продуктів), що не передбачають відкриття поточних рахунків, та закриваються поточні/депозитні та інші рахунки після здійснення завершальних операцій. Повідомлено, що у разі наявності відкритого договору оренди сейфової банківської скриньки, банк просить звернутися до відділення Банку, в якому оформлено договір, для вилучення вмісту скриньки, закриття договору. Проінформовано також про те, що, починаючи з дати прийняття Рішення про відмову, буде відмовлено в проведенні фінансових операцій за всіма відкритими Банком рахунками/обслуговуванні за іншими продуктами Банку. Для перерахування залишку коштів на рахунку, у строк до 30 календарних днів від дня надсилання цього повідомлення про відмову, позивачу чи його представнику необхідно звернутись до будь-якого відділення Банку, маючи при собі документи за наведеним переліком, з попередженням про те, що Банк, після спливу 30 календарних днів від дати відправлення повідомлення про відмову, змінює порядок обліку коштів за рахунком шляхом перерахування залишку коштів з рахунку на окремий аналітичний балансовий рахунок банку з обліку заборгованості за недіючими рахунками (рахунок НОМЕР_4 ) для подальшого обліку та повернення цих коштів на першу вимогу під час звернення до банку. Після здійснення завершальних операцій поточний/депозитний рахунок закривається, договір банківського обслуговування вважається розірваним.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до чинного законодавства України банк здійснює надання банківських послуг необмеженому колу осіб на підставі їх заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, які розміщуються на офіційному сайті у мережі інтернет і є невід`ємною частиною договору банківського обслуговування.

Згідно з п.1.1.10.5.2 Умов і правил надання банківських послуг, у разі порушення клієнтом вимог чинного законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення несанкціонованого овердрафту банк має право зупинити здійснення розрахунків за платіжною картою (заблокувати платіжну карту) та/або визнати її недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у встановленій банком частині у разі невиконання клієнтом своїх боргових зобов`язань.

Нормами ч. 2 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, якщо арешт накладено без встановлення такої суми або якщо інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

28 квітня 2020 року набув чинності Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», який спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а також формування загальнодержавної багатоджерельної аналітичної бази даних для надання правоохоронним органам України та іноземних держав можливості виявляти, перевіряти і розслідувати злочини, пов`язані з відмиванням коштів та іншими незаконними фінансовими операціями.

Відповідно до п.п. 39, 41 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» неприйнятно високий ризик - максимально високий ризик, що не може бути прийнятий суб`єктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу; об`єкт фінансового моніторингу - дії з активами, пов`язані з відповідними учасниками фінансових операцій, які їх проводять, за умови наявності ризиків використання таких активів з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та/або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, а також будь-яка інформація про такі дії чи події, активи та їх учасників.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 вказаного Закону, суб`єктами первинного фінансового моніторингу є банки, страховики (перестраховики), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи.

Отже, за визначенням Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», відповідач є суб`єктом первинного фінансового моніторингу.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

За приписами ч. 6 ст. 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі: неможливості виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією; наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний:

- забезпечувати відповідно до вимог, встановлених відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, належну організацію та проведення первинного фінансового моніторингу, що належним чином надасть можливість виявляти порогові та підозрілі фінансові операції (діяльність) незалежно від рівня ризику ділових відносин з клієнтом (проведення фінансових операцій без встановлення ділових відносин) та повідомляти про них спеціально уповноважений орган, а також запобігати використанню послуг та продуктів суб`єкта первинного фінансового моніторингу для проведення клієнтами фінансових операцій з протиправною метою;

- забезпечувати функціонування належної системи управління ризиками, застосування у своїй діяльності ризик-орієнтовного підходу та вжиття належних заходів з метою мінімізації ризиків;

- здійснювати належну перевірку нових клієнтів, а також існуючих клієнтів;

- забезпечувати моніторинг фінансових операцій клієнта (у тому числі таких, що здійснюються в інтересах клієнта) на предмет відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик, включаючи в разі необхідності інформацію про джерело коштів, пов`язаних з фінансовою(ими) операцією(ями).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 згаданого Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення фінансової операції у разі, якщо фінансова операція містить ознаки такої, що згідно з цим Законом підлягає фінансовому моніторингу; від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтів документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки. Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин.

У відповідності до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими (ризик фінансової операції без встановлення ділових відносин яких) є високим.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 вказаного Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: якщо здійснення і ідентифікації та/або верифікації клієнта, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників, є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені; встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; подання клієнтом чи його представником суб`єкту первинного фінансового моніторингу недостовірної інформації або подання інформації з метою введення в оману суб`єкта первинного фінансового моніторингу; виявлення у порядку, встановленому відповідним суб`єктом державного фінансового моніторингу, що банк або інша фінансова установа, з якою встановлені кореспондентські відносини, є банком-оболонкою та/або підтримує кореспондентські відносини з банком-оболонкою; якщо здійснення ідентифікації особи, від імені або в інтересах якої проводиться фінансова операція, та встановлення її кінцевого бенефінціарного власника або вигодоодержувача (вигодонабувача) за фінансовою операцією є неможливим. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення підозрілої фінансової операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється здійснювати ризикову діяльність, що загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Так, у справі встановлено, позивач мав у АТ КБ «ПриватБанк» картковий рахунок, а відтак приєднався до Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.7.1. Умов і правил банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які є в загальному доступі в мережі Інтернет, протягом строку дії договору Банк має право витребувати, а клієнт зобов`язаний надавати на вимогу банку та/або з власної ініціативи достовірні документи та/або відомості/інформацію, необхідні для виконання вимог законодавства у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (далі - законодавство у сфері запобігання та протидії), санкційного законодавства.

Згідно з п. 1.1.7.2. Умов і правил банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», клієнт зобов`язаний надавати на першу вимогу банку та/або з власної ініціативи достовірні документи (у т.ч. отримувати їх від офіційних органів) та/або відомості/інформацію необхідні для здійснення належної перевірки клієнта (ідентифікації та верифікації клієнта (його представника), встановлення кінцевого бенефіціарного власника клієнта або його відсутності, у тому числі отримання структури власності з метою її розуміння, та даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, та вжиття заходів з верифікації його особи (за наявності), встановлення (розуміння)/ з`ясування мети та характеру ділових відносин або проведення фінансової операції, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у банка інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, в разі необхідності, про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями), у тому числі для виконання процедур агента валютного нагляду), забезпечення актуальності отриманих та існуючих документів, даних та інформації про клієнта, джерел походження коштів, факту належності клієнта, кінцевого бенефіціарного власника клієнта (для юридичних осіб), до національних, іноземних публічних діячів та діячів, що виконують політичні функції в міжнародних організаціях, членів їх сімей або осіб пов`язаних з політично значущими особами (далі Публічні діячі), джерела статків (багатства) та джерела коштів, пов`язаних із фінансовими операціями публічних діячів, а також щодо ідентифікації посадових осіб органів управління та контролю клієнта-юридичної особи, а також щодо ідентифікації уповноважених осіб клієнта, осіб, від імені або за дорученням чи в інтересах яких діє клієнт при проведенні операції, осіб, на користь яких клієнт надав банку доручення на систематичні (два або більше разів) дебетові перекази коштів з рахунку, інформацію на виконання вимог санкційного законодавства для встановлення зв`язків клієнта та його контрагентів із державою, що здійснює збройну агресію проти України, та громадянами/резидентами такої держави та іншу інформацію чи документи відповідно до вимог законодавства України, умов договору та внутрішніх документів банку з питань фінансового моніторингу, у тому числі вимог FATCA.

У разі ненадання клієнтом документів для здійснення банком визначеної нормативно-правовими актами та внутрішньобанківськми документами банку у сфері запобігання та протидії належної перевірки клієнта, санкційного законодавства, сторони узгодили можливість призупинення/обмеження обслуговування клієнта до моменту отримання відповідних документів та/або відомостей/інформації.

У випадку порушення клієнтом умов цього пункту щодо надання відповідних документів та/або інформації банк може прийняти рішення щодо відмови клієнту в підтриманні ділових відносин, відмови в обслуговуванні/ наданні будь-яких послуг за цим договором та/ або розірвання цього договору.

Відповідно до п. 1.1.7.7. Умов і правил банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», сторони узгодили, що підхід, який передбачає призупинення/обмеження обслуговування клієнта не є обмеженням права розпоряджання рахунком/грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не є відмовою банку від підтримання ділових відносин з клієнтом, оскільки клієнт не позбавлений права звернення до банку для проведення ініційованих операцій за рахунком та продовження обслуговування за умови надання необхідних документів та/або відомостей/інформації для належної перевірки, необхідних даних для здійснення/ завершення актуалізації/ для перерахування залишку коштів на власний рахунок, відкритий в іншому банку, згідно наданих клієнтом реквізитів.

Так, позивач у своєму позові зазначав, що через службу підтримки АТ КБ «ПриватБанк», дізнався про те, що банк припинив обслуговування його платіжної картки на підставі п. 1.1.10.5.2 Умов і Правил надання банківських послуг, між тим, як убачається зі змісту відзиву на позов, відповідь на який позивачем надана не була, а відтак зазначені у ньому відомості таким не спростовані, позивач вимогу банку надати документи щодо підтвердження законності отримання грошових коштів від громадянки ОСОБА_2 , яка поскаржилась до банку щодо шахрайських дій стосовно грошових переказів, які вона здійснила на користь позивача, залишив поза увагою, тобто не виконав установленого, зокрема ч. 6 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», обов`язку з надання витребуваної інформації та документів, необхідних банку для здійснення належної перевірки, наслідком чого стало встановлення позивачу неприйнятно високого рівня ризику та було прийнято рішення про припинення обслуговування його платіжної картки, а в подальшому, про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку, підставою чого в подальшому послужили результати службового розслідування, якими було встановлено неприйнятно високий рівень ризику/ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей/неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників/подання недостовірної інформації/подання інформації з метою введення в оману Банку.

Таким чином, правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин справи, у своїй сукупності, дозволяють суду прийти до висновку, що банк, здійснюючи свої функції суб`єкта фінансового моніторингу, покладені на нього в силу законодавства України, діяв в межах Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», а також Умов і правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим наявність підстав вважати його дії протиправними дії судом не встановлена та позивачем не доведена відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним припинення обслуговування банківського рахунку позивача.

Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди, то суд зазначає, що така вимога також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимог про визнання незаконним припинення обслуговування банківського рахунку позивача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем на правничу допомогу суд залишає за останнім.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання незаконним припинення обслуговування, стягнення моральної шкоди.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.