Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7463/24
Провадження №: 2-др/332/15/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сапунцова В.Д.,

при секретарі судового засідання Горбань Є.Г.,

за участю представника АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» - адвоката Якушева С.О. ,

розглянувши заяву адвоката Тимошенка Андрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №332/7463/244 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

12.05.2025 Адвокат Тимошенко А.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 332/7463/24, а саме просив стягнути з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 6253,20 грн., обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2025 позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. У судовому засіданні 24.04.2025 сторона відповідача участі не приймала, про що подавалась відповідна заява. Надалі, протягом 24.04.2025 09.05.2025 вищевказане рішення суду не надходило в електронному або паперовому вигляді відповідачу та її представнику. 09.05.2025 представник відповідача, в ході огляду справ які перебувають в його провадженні в системі «електронний суд» виявив вищевказане рішення, після чого направив його відповідачу. Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України,- суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Зважаючи на зазначені правові норми та правову позицію з цього приводу, що сформована у Постанові Касаційного цивільного суду від 14.02.2024 у справі №752/1962/22, просив поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення й ухвалити додаткове рішення. Також зазначає, що 13.01.2025 між відповідачем та адвокатом Тимошенко Андрієм Володимировичем укладено договір про надання правничої допомоги (далі Договір), видано ордер на надання правничої допомоги. Додатком 1 до Договору «Розрахунок вартості юридичних послуг», сторони погодили, що адвокат здійснює захист прав та законних інтересів шляхом ознайомлення з матеріалами справи, надання юридичних консультацій, складання відзиву на позовну заяву, супровід розгляду справи. Додатком 1 до Договору погоджено вартість юридичних послуг які будуть надаватися в межах повноважень адвоката в частині комплексного надання правової допомоги, а саме: ознайомлення з матеріалами справи, та за його результатами надання консультації вартість 2000 гривень за комплексну послугу; складання відзиву на позовну заяву вартість 4000 гривень за комплексну послугу; супровід судового розгляду 4000 гривень за комплексну послугу; складання заяви про ухвалення додаткового рішення 2000 гривень за комплексну послугу.

Таким чином, станом на сьогодні, розрахунок судових витрат на правничу допомогу складає 12 000 гривен, що пропорційно до задоволеної частини вимог дорівнює 6253,20 грн.

12.05.2025 року представник АТ КБ «Приват Банк» Якушев С.О. надав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, де зазначив наступне. 24 квітня 2025 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя прийнято рішення суду по цивільній справі № 332/7463/24 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов Банка задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 01.12.2022 року у розмірі 39143,51 гривень та понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1160,09 гривні. Повний текст судового рішення було складено 24 квітня 2025 року. Лише 09 травня 2025 р. представником відповідача подана до суду заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій просить стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь Відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, у розмірі 12 000,00 грн., що пропорційно до задоволеної частини вимог дорівнює 6253,20 грн. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Заяву вважає необгрунтованою, а тому такою, що не підлягає задоволенню. Наголошує, що заявником не надано жодних доказів щодо дійсної дати отримання повного тексту рішення суду, а лише зазначено представником відповідача про те, що „протягом 24.04.2025 09.05.2025 вищевказане рішення суду не надходило в електронному або паперовому вигляді відповідачу та її представнику». При цьому представник АТ КБ «Приват Банк», зазначає, що 30.04.2025 повний текст рішення суду було отримано Банком у власному Електронному кабінеті в підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Також на загальнодоступному інтернет-сайті Єдиний державний реєстр судових рішень ще 29.04.2025 було забезпечено та надано загальний доступ до повного тексту рішення суду по справі № 332/7463/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/126902154), отже заявник відповідач у справі мав всі можливості для ознайомлення з повним текстом рішення. Крім цього, жодної поважної причини та доказів поважності цих причин пропуску строку передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником відповідача суду не надано. Також, вважає, що витрати відповідача на професійну правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн. є перебільшеними, неспівмірними та не відповідають вимогам ст. 137 ЦПК України, а тому не підлягають задоволенню судом в повному обсязі та у випадку задоволення або часткового задоволення заяви, просить Суд в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України зменшити суму стягнення компенсації витрат відповідача на оплату правничої допомоги адвоката.

Заявник ОСОБА_1 та її представник Тимошенко А.В. у судове засідання не з`явилися, в прохальній частині заяви про ухвалення додаткового рішення представник заявника Тимошенко А.В. просив розгляд заяви провести без його участі та без участі заявника ОСОБА_1 .

Представник АТ КБ «Приват Банк» Якушев С.О. просив відмовити в задоволенні заяви представника відповідача Гринь А.В. про ухвалення додаткового рішення, надав пояснення аналогічні викладеним в запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши представника позивача - АТ КБ «Приват Банк», дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Згідно з ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Тимошенко А.В. зазначив, що докази на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу будуть надані у разі відмови у задоволенні або частковому задоволенні позовної заяви, разом із заявою про винесення додаткового рішення та очікуваний розмір таких судових витрат становить 10000,00 грн.

При цьому представником відповідача не було надано доказів понесених витрат на правничу допомогу ані разом із видзивом на позовну заявою, ані протягом розгляду справи. Також матеріали справи не містять заяви відповідача в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання таких доказів протягом 5 днів після ухвалення рішення.

Рішення у справі ухвалене 24.04.2025. Повний текст рішення складено 24.04.2025, який було направлено відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.

Заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу направлена представником відповідача Тимошенком А.В. до суду через систему «Електронний суд» лише 09.05.2025.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У даному випадку справа розглядалась без участі сторін на підставі їх заяв про розгляд справи за їх відсутності. Після ухвалення рішення було направлено до Єдиного реєстру судових рішень та до електронного кабінету в системі «Електронний суд» представника позивача, про що в автоматизованій системі документообігу суду «Д-3» наявна відповідна позначка. Згідно з довідкою про доставку електронного документу, копію рішення від 24.04.2025 позивач отримав в електронний кабінет 28.04.2025.

Крім того на загальнодоступному інтернет-сайті Єдиний державний реєстр судових рішень 29.04.2025 було забезпечено та надано загальний доступ до повного тексту рішення суду по справі № 332/7463/24 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/126902154).

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, оскільки датою ухвалення рішення є 24.04.2025, то встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк для подання доказів понесених судових витрат сплинув ще 30.04.2025.

При цьому, законодавство не пов`язує обчислення цього строку із датою отримання судового рішення у разі розгляду справи за відсутності її учасників.

Заява про ухвалення додаткового рішення разом із доказами понесених витрат на правничу допомогу подана представником відповідача після спливу зазначеного процесуального строку та заявником не надано жодних доказів поважності пропущення процесуального строку подачі заяви про ухвалення додаткового рішення.

Отже, з урахуванням положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України дана заява підлягає залишенню без розгляду.

Щодо визнання поважними причини пропуску та поновлення строку на подання заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України,- суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки ні заявником ОСОБА_1 , ні представником заявника адвокатом Тимошенком А.В. до суду не надано доказів поважності пропущеного строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення, то клопотання про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення суд залишає без задоволення.

Також, суд вважає помилковим посилання позивача у заяві на те, що у даному випадку підлягає застосуванню строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення, визначений ч.2 ст. 270 ЦПК України, а саме до закінчення строку на виконання рішення, оскільки ч. 1 цієї статті визначено, що додаткове рішення може бути ухвалене судом за заявою учасників справи або з власної ініціативи якщо, зокрема, судом не вирішене питання про судові витрати. Водночас, рішенням суду від 24.04.2025 питання про судові витрати було вирішене шляхом стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору. Питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу у відзиві на позовну заяву та у інших заявах по справі відповідачем протягом розгляду справи не порушувалось. Разом із тим, ч. 8 ст. 141 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, встановлено строк на подання доказів понесених судових витрат, який не можна ототожнювати зі строком на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Крім того, згідно з положеннями ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Аналіз вищезазначених норм процесуального права свідчить, що ухвалення додаткового рішення за наслідками розгляду питання про судові витрати після ухвалення судового рішення можливе у разі, якщо сторона з поважних причин не може подати докази понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. При цьому, розгляд даного питання має здійснюватись не пізніше 20 днів з дня ухвалення рішення, за наслідками чого суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 ЦПК України. Порядок ухвалення додаткового рішення визначено у ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, які визначають склад суду, що розглядає дане питання, порядок його розгляду та необхідність виклику учасників справи у судове засідання.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем пропущені строки на подання доказів щодо вирішення питання про понесені витрати на правничу допомогу, на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України заява позивача підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 141, 260, 261, 270 ЦПК України,

постановив:

Заяву адвоката Тимошенка Андрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №332/7463/244 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя В.Д. Сапунцов