Провадження №22-ц/811/2695/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарі: Черевко В.В., Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , представниці відповідача ПЗ «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» Новосядло В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Стрельбицького В.В. від 11 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії», третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу про відрахування та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 липня 2024 року заяву адвоката Новосядло Вікторії Романівни задоволено частково.

Ухвалено у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу про відрахування та стягнення моральної шкоди додаткове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» 5000 (п`ять тисяч) гривень компенсації витрат на правничу допомогу.

У решті заявлених вимог відмовлено.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2024 року оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2024 року скасувати та задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин справи.

Вказує, що суд першої інстанції не перевірив законність наказу про відрахування № 53 від 27.09.2023 року, підстави розірвання договору (умови договору), рішення педради №2 від 27.09.2023 року та докази на підтвердження законності чи незаконності такого наказу. Так, підставою для розірвання договору на підставі рішення педради №2 від 27.09.2023 року та винесення оскаржуваного наказу стало систематичне порушення умов Кодексу поведінки та відсутність ОСОБА_4 01.09.2023 року у начальному закладі. Згідно п .4.1.4 договору, підставою для його розірвання є відсутність учня більше одного місяця без попередження та без поважних причин на заняттях. Однак, оскаржуваний наказ датований 27.09.2023, а відтак відсутність учня в школі протягом 27 днів (з 01.09.2023р. по 27.09.2023р.) не може бути законною підставою для розірвання договору. Також відповідач не навів які пункти договору чи Кодексу поведінки учня порушив ОСОБА_4 та не навів жодного доказу на їх підтвердження. Згідно з ч.2 Розділу II Кодексу поведінки учня, у випадку недотримання Кодексу поведінки у школі, після офіційних трьох попереджень батьків Директором школи, на підставі ухвали Педагогічної ради Школа розриває договір з батьками в односторонньому порядку, із автоматичним відрахуванням дитини з числа учнів. Однак трьох офіційних попереджень батьків Директором школи не було. Крім того, в оскаржуваному рішенні, суд не зазначив який пункт Договору чи Кодексу поведінки учня було предметом обговорення на зустрічі 22.06.2022р. і чим саме підтверджується доведення інформації про порушення ОСОБА_5 правил поведінки. Вказує, що згідно ч. 2 Розділу II Кодексу поведінки учня, у випадку недотримання Кодексу поведінки у школі, після офіційних трьох попереджень батьків Директором школи, на підставі ухвали Педагогічної ради, Школа розриває договір з батьками в односторонньому порядку, із автоматичним відрахуванням дитини з числа учнів. В судовому засіданні сторона позивача неодноразово звертала увагу суду на ту обставину, що ухвали Педагогічної ради школи на підставі якої школа розриває договір з батьками в односторонньому порядку, із автоматичним відрахуванням дитини з числа учнів матеріали справи не містять, оскільки такої винесено не було. Зазначає, що для розірвання договору необхідна наявність систематичного (два і більше разів за один навчальний рік) порушень замовником чи учнем локальних внутрішніх правил, порушень дисципліни. В оскаржуваному рішенні, судом не зазначено, що саме порушив замовник чи учень і чим саме це підтверджується. Більше того, в судовому засіданні сторона відповідача не могла однозначно визначитися з моментом розірвання Договору. На думку відповідача це могло бути 13.07.2023 (лист від 13.07.2023), 27.09.2023 (наказ від 27.09.2023), 23.06.2023 (протокол наради при директорові № 19 від 23.06.2023р.). Однак, таку невизначеність сторони відповідача, суд упустив та не надав жодної правової оцінки тій обставині, що відповідач не може встановити момент з якого він вважає Договір розірваним.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника та третьої особи на підтримання апеляційної скарги, представниці відповідача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відзив, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 53 Конституції України,ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.23, 386, 626, 629 ЦК України, ст.ст. 53, 55 Закону України «Про освіту», ст.ст. 19, 31, 33 Закону України «Про повну загальну середню освіту» та відмовляючи у задоволені позову, виходив з того, що 01.09.2021р. між Приватним навчально-виховним комплексом «Школа ? гімназія святої Софії» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання освітніх послуг № 484. Згідно п.1.1. вищевказаного договору, школа зобов`язується надати послуги з середньої (5-9 класи) загальної освіти, згідно затверджених державних стандартів, відповідних програм та діючого законодавства в сфері освіти, у відповідності до локальних правил та належним чином затверджених Кодексу поведінки у школі, а замовник зобов`язується їх прийняти, сплатити в повному обсязі та на умовах визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, сина позивача ОСОБА_6 було зараховано на навчання до п`ятого класу. Пунктом 8.1. договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 01.09.2021 до 31.08.2026. Відповідно до розділу 8, п. 8.4., п.п.8.4.3 договору, його може бути розірвано достроково надавачем послуг - закладом освіти у випадку систематичного (2 і більше разів за один навчальний рік) порушень замовником чи учнем локальних внутрішніх правил, порушення дисципліни. Згідно п.п. 8.4.2, договір може бути розірвано достроково надавачем послуг в односторонньому порядку на підставах та умовах, передбачених цим договором та діючим законодавством України, про що школа повідомляє не пізніше 30 днів засобами поштового зв`язку або інтернет зв`язку (ел. пошта, вайбер, school today). Відповідно до розділу 3 п.3.11 договору, у випадку отримання скарги від представника школи про порушення учнем Кодексу поведінки у школі та цього договору, вжити заходів, щоб усунути порушення у майбутньому. Замовник усвідомлює, що систематичне 3 рази порушення Кодексу поведінки у школі та умов цього Договору є підставою для одностороннього розірвання цього договору. Згідно розділу 4 договору п. 4.1.4, заклад освіти має право розірвати цей договір в односторонньому порядку за умови систематичного порушення умов і Кодексу поведінки у школі та умов цього договору. Відповідно до Розділу 12 Договору п. 12.3, будь-які повідомлення, в тому числі засобами електронного зв`язку (email, viber, School Today) та інші додатки, що направляються сторона одна одній на підстав цього договору та у зв`язку із його виконанням, мають юридичну силу та вважаються належними та допустимим доказом, у разі якщо такі повідомлення направлені з адрес на адреси, вказані в договорі. Наказом № 53 від 27.09.2023 директора Приватного закладу «Католицький ліцей «Школа святої Софії», відраховано зі спискового складу учнів 7-го класу «НЕЙМОВІРНІ» ОСОБА_6 у зв`язку з розірванням договору, на підставі рішення педради № 2 від 27.09.2023. За твердженням позивача спірний наказ видано з порушенням договору про надання освітніх послуг № 484 від 01.09.2021, Кодексу поведінки учня, Статуту Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії», Закону України «Про повну загальну середню освіту», Закону України «Про охорону дитинства». Окрім того, такий наказ порушує право сина позивача на освіту. Судом встановлено наступну хронологію подій, які передували винесенню спірного наказу. 22.06.2022 відбулась зустріч ОСОБА_7 (виконавчий директор навчального закладу) з ОСОБА_8 , під час якої останньому доведено до відома інформацію про порушення його сином дисципліни, Кодексу поведінки учня. 09.09.2022 відбулася зустріч ОСОБА_7 з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за участю психолога школи - ОСОБА_11 та заступника директора з навчально-виховної роботи - ОСОБА_12 , на якій обговорювались питання порушення поведінки ОСОБА_6 , а також потреба в залученні асистента для учня. 20.10.2022 відбулася зустріч з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (виконавчий директор навчального закладу), де позивачу було рекомендовано звернутися до психотерапевта через негативну поведінку його сина та повторно запропоновано пошук асистента. 07.12.2022 відбулася зустріч з ОСОБА_10 щодо поведінки її сина. Також, обговорено, що II семестр буде розпочато з асистентом для ОСОБА_6 для основних предметів та рекомендаціями фахівця для педагогів. 19.01.2023 семестр розпочато без асистента, через відсутність відповідного висновку фахівця. Зі слів ОСОБА_13 записані на ІРЦ. 24.04.2023 ОСОБА_14 повідомив відповідача, що його син буде відсутній з 24.04.2023 до 15.05.2023. Після 15.05.2023р. жодної медичної довідки не надав, що підтверджується витягом з електронного журналу, наявним у матеріалах справи. З наявної у матеріалах справи засвідченої копії листа Приватного закладу «Католицький ліцей «Школа святої Софії» за вих. № 66 датованого 13 липня 2023, судом встановлено, що школою було повідомлено ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , з посилаючись на п. 3.11 «У випадку отримання скарги представника Школи про порушення Учнем Кодексу поведінки у школі та цього договору, вжити заходів, щоб усунути порушення у майбутньому. Замовник усвідомлює, що систематичне (3 рази) порушення Кодексу поведінки у школі та умов цього Договору є підставою для одностороннього розірвання цього Договору» та 4.1.4 «систематичного порушення умов і Кодексу поведінки у школі та умов цього Договору» та згідно ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України, про розірвання Договору 484 від 1 вересня 2021. Водночас було запропоновано як альтернативу індивідуальне сімейне навчання з офлайн чи онлайн зустрічами та можливістю повернення до очного навчання. Наведено прогнозований графік зустрічей. У зв`язку з неявкою ОСОБА_6 у навчальний заклад та неповідомлення батьками останнього про прийняте рішення та про причину відсутності, 27.09.2023 було скликано позачергову педагогічну раду, на яку винесено питання про відрахування учня зі складу учнів КЛ «Школа святої Софії». Згідно протоколу позачергового засідання педагогічної ради КЛ «Школа святої Софії» від 27.09.2023 № 2, було ухвалено рішення про відрахування учня 7-го класу «НЕЙМОВІРНІ» ОСОБА_6 . Отже, надаючи оцінку аргументам сторін, у сукупності з встановленими обставинами справи, суд не погодився з твердженнями позивача про невідповідність наказу № 53 від 27.09.2023 директора Приватного закладу «Католицький ліцей «Школа святої Софії», яким було відраховано ОСОБА_6 з навчального закладу, Кодексу поведінки учня, Статуту Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії», Закону України «Про повну загальну середню освіту», Закону України «Про охорону дитинства», виходячи з наведеного нижче. У свою чергу, сукупність доказів у справі свідчить про те, що відрахування ОСОБА_6 з навчального закладу відбулося при наявності достатніх доказів порушення правил навчальної дисципліни та процесу, а також недотримання стороною позивача усіх умов укладеного з відповідачем договору. Так, 27.09.2023р. Наказом №53, у відповідності до п. 8.4.3. Договору та на виконання п. 8.4.2. Договору, п. 3.4.9. Статуту, п. 4.7.10 Статуту, у зв`язку із систематичним порушенням Статуту, правил внутрішнього розпорядку Закладу освіти, Кодексу поведінки учня, неявки без поважних причин 01.09.2023р., а також 24.04.2023р. - 15.05.2023р., відсутністю прийнятого рішення та контакту із батьками, за присутністю 27 членів педагогічної ради Закладу освіти, учень ОСОБА_16 був відрахований із 7 - го класу «Неймовірні», у зв`язку із розірванням договору. Даний наказ прийнятий компетентною особою, в межах наданих повноважень, на підставах передбачених чинним законодавством і з дотримання вимог внутрішніх документів закладу освіти. У свою чергу, як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_16 з 01.09.2023 є учнем Приватного закладу загальної середньої освіти ліцей «ІТ СТЕП СКУЛ Львів», що вказує на те, що його право на освіту фактично не порушено. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» № 53 від 27.09.2023 «Про відрахування учня». Встановлено, що право малолітнього ОСОБА_6 на освіту порушено не було, оскільки учня з початку навчального року було зараховано до іншого навчального закладу. Окрім того, на момент зарахування ОСОБА_6 до Приватного закладу загальної середньої освіти ліцей «ІТ СТЕП СКУЛ Львів», наказу про відрахування останнього з Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» не існувало, відтак переведення учня до іншого навчального закладу було виключно рішенням батьків, яке не було зумовлене безумовною необхідністю та доцільністю такого переведення. Також, позивач стверджував, що син повідомляв про прискіпування з боку вчителів Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії». Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що батьки зверталися до адміністрації навчального закладу для з`ясування таких обставин чи фактів. Відповідно до поданих суду письмових пояснень від 24.06.2024, позивач зазначає, що його син наразі ходить до навчального закладу з адекватним ставленням до себе, тобто з пояснень позивача можна дійти висновку, що дитина перебуває у нормальному емоційному стані, засвоює й активно відтворює соціально-культурний досвід на основі спілкування і відносин. При цьому, слід підкреслити і те, що з встановлених у ході розгляду справи обставин, у суду не виникає жодних сумнів у тому, що як позивач, так і третя особа, тобто батьки учня, намагаються зробити усе аби подбати про інтереси дитини, сприяти її належному розвитку та захистити її від будь-яких негативних факторів чи явищ. Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії», третя особа ОСОБА_3 , у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» № 53 від 27.09.2023 «Про відрахування учня»;

- стягнути моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач покликався на те, що між ним та відповідачем було укладено договір про надання освітніх послуг № 484 від 01.09.2021р. Відповідно до п. 1.1. означеного договору, школа зобов`язується надати послуги з середньої (5-9 класи) загальної освіти, згідно затверджених державних стандартів, відповідних програм та діючого законодавства в сфері освіти, у відповідності до локальних правил та належним чином затверджених Кодексу поведінки у школі, а замовник зобов`язується їх прийняти, сплатити в повному обсязі та на умовах визначених цим договором. На підставі вказаного договору, сина позивача ОСОБА_6 було зараховано на навчання до п`ятого класу. Позивач зауважує, що син навчався у школі з першого класу. Наведений договір було укладено до 31.08.2026р. Звертає увагу на те, що відповідач вказує на систематичне порушення сином Кодексу поведінки учня, негативно виділяючи останнього серед інших учнів школи. Наприкінці навчального року, весною 2022 відбулася зустріч батьків та вчителів школи з метою обговорення навчального процесу у сьомому класі. ОСОБА_6 , який є сином позивача, було відраховано на підставі наказу Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» № 53 від 27.09.2023р., у зв`язку з розірванням договору та на підставі рішення педради № 2 від 27.09.2023р. Вважає, що наказ про відрахування його сина є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки порушує право ОСОБА_6 на освіту. За твердженням позивача спірний наказ видано з порушенням договору про надання освітніх послуг № 484 від 01.09.2021р., Кодексу поведінки учня, Статуту Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії», Закону України «Про повну загальну середню освіту», Закону України «Про охорону дитинства», що завдало моральної шкоди його сину. Позивач пояснює, що моральна шкода, завдана ОСОБА_17 полягає у тому, що у зв`язку з ухваленням неправомірного рішення про відрахування зі школи, в якій останній навчався з першого класу та у якій навчаються усі його друзі, протягом тривалого часу були моральні страждання, переживання, через порушення соціальних зв`язків. У зв`язку з наведеним, дитині було завдано емоційних страждань, розмір спричиненої моральної шкоди позивач оцінює у 30000 гривень.

Частинами 1-3 статті 53 Конституції України передбачено, що кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою.

У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, відповідно до статті 28 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей.

Забезпечення якнайкращих інтересів дитини є одним із базових міжнародних принципів, який закріплений, зокрема, у статті 24 Хартії основних прав Європейського Союзу. Зміст цього принципу полягає у тому, що при здійсненні будь-яких дій по відношенню до дітей, як з боку органів державної влади, так і з боку приватних установ, вищі інтереси дитини повинні розглядатися як пріоритетні.

Верховний Суд неодноразово наголошував на пріоритетності положень зазначених міжнародних актів, зокрема у постановах від 20 березня 2018 року у справі № 337/3087/17(2-а/337/236/2017), від 25 квітня 2019 року у справі № 226/1056/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 815/1729/16, від 25 березня 2020 року у справі № 387/168/17(2-а/387/8/17) та від 26 травня 2020 року у справі №303/5848/16-а.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-III від 26.04.2001р. забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти регулюються Законом України "Про освіту" №2145-VIІІ від 05.09.2017 (надалі, також Закон №2145-VІІІ).

Відповідно до преамбули Закону №2145-VІІІ освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об`єднаного спільними цінностями і культурою, та держави.

За ст. 3 Закону України «Про освіту», кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України. В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих. Кожен має право на доступ до публічних освітніх, наукових та інформаційних ресурсів, у тому числі в мережі Інтернет, електронних підручників та інших мультимедійних навчальних ресурсів у порядку, визначеному законодавством. Держава здійснює соціальний захист здобувачів освіти у випадках, визначених законодавством, а також забезпечує рівний доступ до освіти особам із соціально вразливих верств населення. Держава створює умови для здобуття освіти особами з особливими освітніми потребами з урахуванням індивідуальних потреб, можливостей, здібностей та інтересів, а також забезпечує виявлення та усунення факторів, що перешкоджають реалізації прав і задоволенню потреб таких осіб у сфері освіти. Іноземці та особи без громадянства здобувають освіту в Україні відповідно до законодавства та/або міжнародних договорів України. Особи, яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту згідно із Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а також інші категорії іноземців та осіб без громадянства у передбачених законом та/або міжнародним договором України випадках мають рівне з громадянами України право на освіту. Право на освіту не може бути обмежене законом. Закон може встановлювати особливі умови доступу до певного рівня освіти, спеціальності (професії).

Згідно ст. 53 Закону України «Про освіту», здобувачі освіти мають право на: навчання впродовж життя та академічну мобільність; індивідуальну освітню траєкторію, що реалізується, зокрема, через вільний вибір видів, форм і темпу здобуття освіти, закладів освіти і запропонованих ними освітніх програм, навчальних дисциплін та рівня їх складності, методів і засобів навчання; якісні освітні послуги; справедливе та об`єктивне оцінювання результатів навчання; відзначення успіхів у своїй діяльності; свободу творчої, спортивної, оздоровчої, культурної, просвітницької, наукової і науково-технічної діяльності тощо; безпечне, здорове та інклюзивне чи спеціальне освітнє середовище; повагу людської гідності; захист під час освітнього процесу від приниження честі та гідності, будь-яких форм насильства та експлуатації, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти; проходження відповідної програми для осіб, які вчинили насильство або жорстоке поводження з дитиною, стали свідком або постраждали від насильства або жорстокого поводження; користування бібліотекою, навчальною, науковою, виробничою, культурною, спортивною, побутовою, оздоровчою інфраструктурою закладу освіти та послугами його структурних підрозділів у порядку, встановленому закладом освіти відповідно до спеціальних законів; доступ до інформаційних ресурсів і комунікацій, що використовуються в освітньому процесі та науковій діяльності; забезпечення стипендіями у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; трудову діяльність у позанавчальний час; збереження місця навчання на період проходження строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; особисту або через своїх законних представників участь у громадському самоврядуванні та управлінні закладом освіти; самостійну або через своїх законних представників реєстрацію на державних інформаційних ресурсах та державних веб-платформах дистанційного навчання; інші необхідні умови для здобуття освіти, у тому числі для осіб з особливими освітніми потребами та із соціально незахищених верств населення. На час виробничого навчання і практики здобувачам освіти забезпечуються робочі місця, безпечні та нешкідливі умови праці відповідно до освітніх програм і угод між закладами освіти та підприємствами, установами, організаціями, що надають місця для проходження виробничого навчання і практики. Під час проходження виробничого навчання і практики забороняється використовувати працю здобувачів освіти для цілей, не передбачених освітньою програмою. Здобувачі освіти зобов`язані: виконувати вимоги освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності), дотримуючись принципу академічної доброчесності, та досягти результатів навчання, передбачених стандартом освіти для відповідного рівня освіти; поважати гідність, права, свободи та законні інтереси всіх учасників освітнього процесу, дотримуватися етичних норм; відповідально та дбайливо ставитися до власного здоров`я, здоров`я оточуючих, довкілля; дотримуватися установчих документів, правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, а також умов договору про надання освітніх послуг (за його наявності); повідомляти керівництво закладу освіти про факти насильства або жорстокого поводження з дітьми, а також стосовно інших учасників освітнього процесу. Здобувачі освіти мають також інші права та обов`язки, передбачені законодавством та установчими документами закладу освіти. Залучення здобувачів освіти під час освітнього процесу до виконання робіт чи до участі у заходах, не пов`язаних з реалізацією освітньої програми, забороняється, крім випадків, передбачених рішенням Кабінету Міністрів України

Згідно ст. 55 Закону України «Про освіту», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини як особистості. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо освіти і розвитку дитини. Батьки здобувачів освіти мають право: захищати відповідно до законодавства права та законні інтереси здобувачів освіти; звертатися до закладів освіти, органів управління освітою з питань освіти; обирати заклад освіти, освітню програму, вид і форму здобуття дітьми відповідної освіти; брати участь у громадському самоврядуванні закладу освіти, зокрема обирати і бути обраними до органів громадського самоврядування закладу освіти; завчасно отримувати інформацію про всі заплановані у закладі освіти та позапланові педагогічні, психологічні, медичні, соціологічні заходи, дослідження, обстеження, педагогічні експерименти та надавати згоду на участь у них дитини; брати участь у розробленні індивідуальної програми розвитку дитини та/або індивідуального навчального плану; отримувати інформацію про діяльність закладу освіти, результати навчання своїх дітей (дітей, законними представниками яких вони є), результати оцінювання якості освіти в закладі освіти та його освітньої діяльності; подавати керівнику закладу освіти (у разі вчинення жорстокого поводження з дитиною керівником закладу освіти - засновнику закладу освіти та/або уповноваженому ним органу (особі) усні та письмові заяви (скарги, повідомлення) про випадки насильства або жорстокого поводження з дитиною, а також стосовно інших учасників освітнього процесу, вимагати невідкладного (протягом однієї доби з моменту надходження) реагування на такі випадки. Батьки здобувачів освіти зобов`язані: виховувати у дітей повагу до гідності, прав, свобод і законних інтересів людини, законів та етичних норм, відповідальне ставлення до власного здоров`я, здоров`я оточуючих і довкілля; сприяти виконанню дитиною освітньої програми та досягненню дитиною передбачених нею результатів навчання; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси дитини та інших учасників освітнього процесу; дбати про фізичне і психічне здоров`я дитини, сприяти розвитку її здібностей, формувати навички здорового способу життя; формувати у дитини культуру діалогу, культуру життя у взаєморозумінні, мирі та злагоді між усіма народами, етнічними, національними, релігійними групами, представниками різних політичних і релігійних поглядів та культурних традицій, різного соціального походження, сімейного та майнового стану; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у дітей усвідомлення необхідності додержуватися Конституції та законів України, захищати суверенітет і територіальну цілісність України; виховувати у дитини повагу до державної мови та державних символів України, національних, історичних, культурних цінностей України, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання України; дотримуватися установчих документів, правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, а також умов договору про надання освітніх послуг (за наявності); сприяти створенню та розвитку в закладі освіти безпечного, здорового та інклюзивного чи спеціального освітнього середовища. Держава надає батькам здобувачів освіти допомогу у виконанні ними своїх обов`язків, захищає права сім`ї. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування мають поважати право батьків виховувати своїх дітей відповідно до власних релігійних і філософських переконань, а суб`єкти освітньої діяльності мають враховувати відповідні переконання під час організації та реалізації освітнього процесу, що не повинно порушувати права, свободи та законні інтереси інших учасників освітнього процесу. Інші права та обов`язки батьків здобувачів освіти можуть встановлюватися законодавством, установчими документами закладу освіти і договором про надання освітніх послуг (за наявності).

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про повну загальну середню освіту», учасниками освітнього процесу в закладах освіти є: учні; педагогічні працівники; інші працівники закладу освіти; батьки учнів; асистенти дітей (у разі їх допуску відповідно до вимог частини сьомої статті 26 цього Закону).

Заклад загальної середньої освіти залежно від засновника може бути: державним - заснованим розпорядчим актом органу державної влади; комунальним - заснованим розпорядчим актом сільської, селищної, міської, районної, обласної ради; приватним - заснованим рішенням фізичної (фізичних) та/або юридичної (юридичних) особи (осіб) приватного права; корпоративним - заснованим шляхом укладення засновницького договору кількома засновниками різних форм власності на засадах державно-приватного партнерства (ч. 2 ст. 31 Закону України «Про повну загальну середню освіту»).

За ст.1 Закону України «Про повну загальну середню освіту», для цілей цього Закону наведені терміни вживаються в такому значенні:

1) безпечне освітнє середовище - сукупність умов у закладі освіти, що унеможливлюють заподіяння учасникам освітнього процесу фізичної, майнової та/або моральної шкоди, зокрема внаслідок недотримання вимог санітарних, протипожежних та/або будівельних норм і правил, законодавства щодо кібербезпеки, захисту персональних даних, безпеки харчових продуктів та/або надання неякісних послуг з харчування, шляхом фізичного та/або психологічного насильства, експлуатації, дискримінації за будь-якою ознакою, приниження честі, гідності, ділової репутації (булінг (цькування), поширення неправдивих відомостей тощо), пропаганди та/або агітації, у тому числі з використанням кіберпростору, а також унеможливлюють вживання на території закладу освіти алкогольних напоїв, тютюнових виробів, наркотичних засобів, психотропних речовин;

2) державні стандарти повної загальної середньої освіти (далі - державні стандарти) - документи, що визначають загальні обсяги навчального навантаження здобувачів початкової, базової середньої, профільної середньої освіти, вимоги до їх компетентностей і до згрупованих за відповідними освітніми галузями обов`язкових результатів навчання, яких вони мають досягти на відповідному рівні повної загальної середньої освіти;

3) доступність повної загальної середньої освіти - сукупність умов, що сприяють задоволенню освітніх потреб осіб та забезпечують кожній особі можливість здобуття повної загальної середньої освіти відповідно до державних стандартів, у тому числі наявність достатньої кількості закладів освіти, що забезпечують безоплатне здобуття повної загальної середньої освіти, відсутність дискримінації за будь-якою ознакою чи обставиною, надання учням підтримки в освітньому процесі;

4) заклад загальної середньої освіти - юридична особа, основним видом діяльності якої є освітня діяльність, що провадиться на певному рівні (рівнях) повної загальної середньої освіти;

5) заклад освіти, що забезпечує здобуття повної загальної середньої освіти (далі - заклад освіти), - заклад загальної середньої освіти або заклад професійної (професійно-технічної), фахової передвищої чи вищої освіти, що провадить освітню діяльність на певному рівні (рівнях) повної загальної середньої освіти;

6) засновник закладу загальної середньої освіти (далі - засновник) - орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад загальної середньої освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника;

7) модельна навчальна програма - документ, що визначає орієнтовну послідовність досягнення очікуваних результатів навчання учнів, зміст навчального предмета (інтегрованого курсу) та види навчальної діяльності учнів, рекомендований для використання в освітньому процесі в порядку, визначеному законодавством;

8) навчальна програма - документ, що визначає послідовність досягнення результатів навчання учнів з навчального предмета (інтегрованого курсу), опис його змісту та видів навчальної діяльності учнів із зазначенням орієнтовної кількості годин, необхідних на їх провадження, та затверджується педагогічною радою закладу освіти;

9) освітня програма закладу освіти - документ, що містить комплекс освітніх компонентів, спланованих та організованих закладом освіти для досягнення учнями визначених цією програмою очікуваних результатів навчання, який розробляється і затверджується відповідно до цього Закону;

10) пансіон - структурний підрозділ закладу освіти, що забезпечує проживання та утримання учнів відповідно до законодавства;

11) педагогічна інтернатура - система заходів, спрямованих на підтримку педагогічного працівника закладу освіти, призначеного на посаду вперше, у провадженні ним педагогічної діяльності та набутті (вдосконаленні) його фахової майстерності;

12) повна загальна середня освіта - систематизована та передбачена відповідними державними стандартами сукупність результатів навчання і компетентностей, здобутих особою на рівнях початкової, базової середньої та профільної середньої освіти;

13) стандарт спеціалізованої освіти - документ, що містить вимоги до компетентностей та результатів навчання, яких мають досягти учні закладів спеціалізованої освіти за мистецьким, спортивним, військовим чи науковим спрямуванням з одночасним здобуттям повної загальної середньої освіти відповідно до державних стандартів;

14) територіальна доступність - сукупність умов, що сприяють забезпеченню права дитини на здобуття якісної повної загальної середньої освіти за кошти державного та місцевого бюджетів у найбільш доступному і наближеному до її місця проживання закладі освіти;

15) територія обслуговування - адміністративно-територіальна одиниця (її частина, окремі будинки), визначена і закріплена відповідним органом місцевого самоврядування або уповноваженим ним органом за закладом освіти для забезпечення права кожної дитини, яка проживає на цій території, на здобуття початкової та/або базової середньої освіти у найбільш доступному та наближеному до місця проживання дитини закладі освіти;

16) типова освітня програма - документ, що містить комплекс освітніх компонентів, які забезпечують досягнення учнями результатів навчання, визначених державним стандартом (стандартом спеціалізованої освіти) для відповідного рівня повної загальної середньої освіти, що затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки (для закладів спеціалізованої освіти - центральними органами виконавчої влади, до сфери управління яких належать відповідні заклади спеціалізованої освіти);

17) типовий навчальний план - складник типової освітньої програми, що визначає загальний обсяг навчального навантаження на відповідному рівні (циклі) повної загальної середньої освіти (в навчальних годинах), його рекомендований розподіл за роками навчання між навчальними предметами (інтегрованими курсами), обов`язковими для вивчення, послідовність їх вивчення, а також кількість годин на вивчення вибіркових освітніх компонентів, зокрема, навчальних предметів, курсів, інтегрованих курсів;

18) учні - особи, зараховані до закладу загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої чи вищої освіти, які здобувають у будь-якій формі початкову, базову середню чи профільну середню освіту;

19) цикл освітнього процесу - складова рівня повної загальної середньої освіти, що враховує спільні вікові особливості розвитку учнів в організації їх навчальної діяльності (освітнього процесу) та під час формування змісту освіти;

20) якість повної загальної середньої освіти - відповідність результатів навчання, здобутих учнем на відповідних рівнях повної загальної середньої освіти, державним стандартам;

21) якість освітньої діяльності - рівень організації, забезпечення та реалізації освітнього процесу, що забезпечує здобуття особами якісної повної загальної середньої освіти на кожному рівні та відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Інші терміни вживаються в цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України "Про освіту" та інших законах. Положення цього Закону стосовно батьків поширюються також на інших законних представників учнів. Батьки, інші законні представники учнів реалізують відповідні положення цього Закону стосовно осіб, які не досягли повноліття, а також відповідно до законодавства стосовно осіб, дієздатність яких обмежена.

Згідно ст. 6 Закону України «Про повну загальну середню освіту», в Україні створюються рівні умови для здобуття повної загальної середньої освіти. Кожному забезпечується доступність та якість повної загальної середньої освіти. Кожному громадянину України, іншим особам, які перебувають в Україні на законних підставах, а також кожній дитині незалежно від підстав її перебування в Україні гарантується безоплатне здобуття у державних та комунальних закладах освіти повної загальної середньої освіти на кожному її рівні за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів один раз протягом життя. Здобуття профільної середньої освіти гарантується за академічним або професійним спрямуванням. Здобуття профільної середньої освіти за будь-яким спрямуванням не обмежує право особи на його зміну, а також на здобуття освіти на інших рівнях освіти. Іноземці та особи без громадянства здобувають повну загальну середню освіту в Україні відповідно до законодавства та/або міжнародних договорів України.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про повну загальну середню освіту», права та обов`язки учнів визначаються Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими законодавчими актами. Учні можуть мати також інші права та нести обов`язки, передбачені законодавством та установчими документами закладу освіти. Засновникам та працівникам закладів освіти, органам державної влади та органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам забороняється залучати учнів до участі в заходах, організованих не передбаченими законами воєнізованими формуваннями, а також політичними партіями, релігійними організаціями (об`єднаннями), крім випадків, визначених статтею 31 Закону України "Про освіту". Залучати учнів, які не досягли повноліття, до участі у заходах, організованих громадськими об`єднаннями, дозволяється виключно за згодою їхніх батьків. Будь-яке примушування учнів до вступу до будь-яких громадських об`єднань, воєнізованих формувань, політичних партій (об`єднань), релігійних організацій забороняється. Учням можуть надаватися матеріальна допомога, академічні стипендії, соціальні стипендії за рахунок коштів державного бюджету, місцевих бюджетів, коштів юридичних та/або фізичних осіб, інших джерел, не заборонених законодавством. Учні мають право на отримання додаткових індивідуальних та/або групових консультацій та/або занять з навчальних предметів, з яких проводиться державна підсумкова атестація на відповідному рівні повної загальної середньої освіти, та з яких рівень досягнутих результатів навчання менше середнього рівня результатів навчання учнів відповідного року навчання у відповідному закладі освіти. Засновники закладів освіти визначають порядок підвезення учнів до місця навчання та у зворотному напрямку (до місця проживання) та забезпечують його за кошти відповідних бюджетів. Особи з особливими освітніми потребами забезпечуються допоміжними засобами для навчання в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особи з особливими освітніми потребами здобувають повну загальну середню освіту в порядку, встановленому законодавством України. Учні проживають та утримуються у пансіонах закладів освіти (забезпечуються одягом (формою), харчуванням та іншими послугами) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Харчування учнів у закладах освіти здійснюється відповідно до Закону України "Про освіту" та інших актів законодавства. Відповідальність за організацію харчування учнів у закладах освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності, додержання вимог санітарного законодавства, законодавства про безпечність та якість харчових продуктів покладається на засновників та керівників відповідних закладів освіти. Норми та порядок організації харчування учнів у закладах освіти встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 31 Закону України «Про повну загальну середню освіту» встановлено, що заклади загальної середньої освіти незалежно від форми власності мають рівні права і обов`язки у провадженні освітньої діяльності відповідно до законодавства. Права і обов`язки закладів загальної середньої освіти реалізуються через їх органи управління відповідно до законодавства та установчих документів.

За приписами ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про повну загальну середню освіту», до установчих документів закладу загальної середньої освіти віднесено рішення засновника (засновників) про його утворення та статут, а також у випадках, визначених цим Законом, засновницький договір, укладений між засновниками. Статут закладу загальної середньої освіти затверджується засновником (засновниками) або уповноваженим ним (ними) органом та має містити інформацію про: повне та скорочене найменування; статус, форму власності, організаційно-правову форму та тип закладу; місцезнаходження; структурні підрозділи закладу; систему управління закладом, права та обов`язки органів управління, порядок прийняття ними рішень; мету, завдання, принципи діяльності; джерела надходження і порядок використання коштів і майна; інші положення, що визначають функції закладу загальної середньої освіти відповідно до законодавства. Статут може містити інші положення з питань, передбачених цим Законом та/або з питань, що не врегульовані законодавством, у тому числі щодо особливостей утворення і діяльності закладу загальної середньої освіти. Положення статуту не повинні суперечити законодавству.

Положеннями статті 40 Закону України «Про повну загальну середню освіту» встановлено, що педагогічна рада є основним постійно діючим колегіальним органом управління закладу загальної середньої освіти (структурного підрозділу закладу професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (у разі його створення). Повноваження педагогічної ради визначаються цим Законом, статутом закладу загальної середньої освіти чи положенням про відповідний структурний підрозділ закладу професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорено та не спростовано, 01.09.2021 року між Приватним навчально-виховним комплексом «Школа ? гімназія святої Софії» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання освітніх послуг № 484 щодо навчання його та третьої особи сина ОСОБА_6 .

Окрім цього, не оспорено сторонами і той факт, що до укладення цього договору між сторонами існували договірні відносини стосовно навчання сина позивача та третьої особи ОСОБА_18 з першого класу. Тобто, договірні відносини між сторонами та навчання сина сторін у школі відповідача тривало близько 6 років.

Згідно п.1.1. вищевказаного договору, школа зобов`язується надати послуги з середньої (5-9 класи) загальної освіти, згідно затверджених державних стандартів, відповідних програм та діючого законодавства в сфері освіти, у відповідності до локальних правил та належним чином затверджених Кодексу поведінки у школі, а замовник зобов`язується їх прийняти, сплатити в повному обсязі та на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, сина позивача ОСОБА_6 було зараховано на навчання до п`ятого класу.

Пунктом 8.1. договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 01.09.2021 року до 31.08.2026 року.

Відповідно до розділу 8, п. 8.4., п.п.8.4.3 договору, його може бути розірвано достроково надавачем послуг закладом освіти у випадку систематичного (2 і більше разів за один навчальний рік) порушень замовником чи учнем локальних внутрішніх правил, порушення дисципліни.

Згідно п.п. 8.4.2, договір може бути розірвано достроково надавачем послуг в односторонньому порядку на підставах та умовах, передбачених цим договором та діючим законодавством України, про що школа повідомляє не пізніше 30 днів засобами поштового зв`язку або інтернет зв`язку (ел. пошта, вайбер, school today).

Відповідно до розділу 3 п.3.11 договору, у випадку отримання скарги від представника школи про порушення учнем Кодексу поведінки у школі та цього договору, вжити заходів, щоб усунути порушення у майбутньому. Замовник усвідомлює, що систематичне 3 рази порушення Кодексу поведінки у школі та умов цього Договору є підставою для одностороннього розірвання цього договору.

Згідно розділу 4 договору п. 4.1.4, заклад освіти має право розірвати цей договір в односторонньому порядку за умови: - тривалої відсутності учня (більше одного місяця) без попередження та без поважної причини на заняттях; ??систематичного порушення умов і Кодексу поведінки у школі та умов цього договору; ??у разі невиконання Замовником своїх зобов?язань, щодо розміру, строків і порядку оплати послуг, в тому числі у разі прострочення здійснення замовником оплати послуг більше, аніж на 2 місяці.

Відповідно до Розділу 12 договору п. 12.3, будь-які повідомлення, в тому числі засобами електронного зв`язку (email, viber, School Today) та інші додатки, що направляються сторона одна одній на підстав цього договору та у зв`язку із його виконанням, мають юридичну силу та вважаються належними та допустимим доказом, у разі якщо такі повідомлення направлені з адрес на адреси, вказані в договорі.

Відповідно до договору про надання освітніх послуг № 484 від 01.09.2021, а саме пункту 3.1.5., замовник зобов`язаний повідомляти відповідних представників школи про відсутність учня напередодні або у день його відсутності (вайбер, інші месенджери) або телефонним режимом зі зазначенням відповідних причин, та надати довідку чи інші підтверджуючі документи, у разі відсутності з причин хвороби.

Пунктом 3.11 договору про надання освітніх послуг №484 від 01.09.2021 року встановлено, що у випадку отримання скарги від представника школи про порушення учнем кодексу поведінки у школі та цього договору, вжити заходів, щоб усунути порушення у майбутньому. Замовник усвідомлює, що систематичне 3 рази порушення Кодексу поведінки у школі та умов цього договору є підставою для одностороннього розірвання цього договору.

Відповідно до п. 3.4.6 Статуту приватного закладу «Католицький ліцей «Школа святої Софії», здобувачі освіти, серед іншого, зобов`язані відповідально ставитись до здобуття освіти, виконувати вимоги освітньої програми, навчальних програм (індивідуального навчального плану за його наявності), поважати гідність, права свободи та законні інтереси всіх учасників освітнього процесу, підтримувати традиції закладу освіти, дбати про репутацію та імідж закладу освіти, сприяти їх покращенню, дотримуватись Статуту, правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, а також умов договору про надання освітніх послуг.

Пунктом 3.4.9. Статуту приватного закладу «Католицький ліцей «Школа святої Софії» встановлено, що за систематичне порушення статуту, правил внутрішнього розпорядку закладу освіти за погодженням Педагогічної ради закладу освіти відповідно до угод з батьками здобувач освіти може бути відрахований із закладу освіти.

Відповідно до п. 4.7.10 Статуту приватного закладу «Католицький ліцей «Школа святої Софії», рішення педагогічної ради оформляється протоколом засідання, що підписується головою педагогічної ради та секретарем засідання, вводиться в дію рішеннями Директора та/або керівника відповідного освітнього підрозділу закладу освіти та є обов`язковими до виконання всіма учасниками освітнього процесу.

Згідно з ч.2 Розділу ІІ Кодексу поведінки учня приватного навчального-виховного комплексу «Школа ? гімназія святої Софії», у випадку недотримання Кодексу поведінки у школі, після офіційних трьох попереджень батьків директором школи, на підставі ухвали Педагогічної ради Школа розриває договір з батьками в односторонньому порядку, із автоматичним відрахуванням дитини з числа учнів.

Листом директора Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» Рій О. №66 від 13 липня 2023 року повідомлено ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про розірвання договору №484 від 01.09.2021 року.

Відповідно до протоколу №2 позачергово засідання педагогічної ради Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» від 27.09.2023 року, ухвалено відрахувати учня 7-го класу «НЕЙМОВІРНІ» ОСОБА_6 .

Наказом № 53 від 27.09.2023 року директора Приватного закладу «Католицький ліцей «Школа святої Софії», відраховано зі спискового складу учнів 7-го класу «НЕЙМОВІРНІ» ОСОБА_6 у зв`язку з розірванням договору, на підставі рішення педради № 2 від 27.09.2023 року.

Відмовлячи у частині позовних вимог щодо скасування вищевказаного наказу, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що наказ Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» № 53 від 27.09.2023 року «Про відрахування учня», прийнятий компетентною особою, в межах наданих повноважень, на підставах передбачених чинним законодавством і з дотримання вимог внутрішніх документів закладу освіти.

Проте з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

У даному спорі, з врахуванням наведених вище норм закону, норм внутрішніх статутних документів та правил поведінки у закладі, а також умов договору, укладеного між сторонами, передбачений чіткий механізм розірвання договору та відрахування учня із закладу освіти, що можливий лише у виняткових, крайніх випадках. Відповідно судом такий повинен бути встановлений та перевірено дотримання такого механізму. Оскільки порушення при здійсненні процедури відрахування учня із закладу освіти слід вважати порушенням норм закону, а також прав дитини на здобуття освіти, що є визначальним у такій категорії спорів.

Тому, суду слід було б з`ясувати, в чому конкретно проявилося конкретне порушення учнем та яких саме норм закону, внутрішніх статутних документів, правил поведінки у закладі чи умов договору; умови, причини і підстави такого порушення (таких порушень) та конкретні підстави для розірвання договору та відрахування учня.

При цьому, слід було б перевірити доводи позивача щодо порушення такого порядку, механізму розірвання договору та відрахування учня та заперечення відповідача з цього приводу.

При цьому із вказаних вище норм закону, внутрішніх статутних документів, правил поведінки та умов договору вбачається, що при розірванні договору та відрахуванні учня саме заклад освіти повинен вказати конкретні порушення учнем та яких саме норм закону, внутрішніх статутних документів, правил поведінки у закладі чи умов договору, умови, причини і підстави такого порушення (таких порушень) та конкретні підстави для розірвання договору, відрахування учня, оскільки вказане надає можливість іншій стороні договору визнавати, заперечувати, спростовувати, тощо такі обставини.

Відповідно для винесення наказу про відрахування учня, що слід вважати крайнім, винятковим заходом впливу та однозначно впиває на право учня на здобуття освіти, відповідач (заклад освіти) повинен вказати, який саме факт, факти порушення учнем норм закону, внутрішніх статутних документів, правил поведінки чи умов договору мав (мали) місце; у чому таке (такі) порушення проявилось (проявилися); відповідний пункт, норму (пункти, норми), що порушений (порушені); коли та ким такі факти були зафіксовані, а також конкретна підстава розірвання договору та відрахування учня; обставини, які при цьому враховані, тощо.

При цьому, у оскаржуваному наказі №53 директора Приватного закладу «Католицький ліцей «Школа святої Софії» від 27.09.2023 року про відрахування зі спискового складу учнів 7-го класу «НЕЙМОВІРНІ» ОСОБА_6 у зв`язку з розірванням договору, на підставі рішення педради №2 від 27.09.2023 року, жодного із вказаних вище вимог не дотримано, не вказано будь-яких обставин, які стали підставою для розірвання договору між сторонами та відрахування учня.

Не вказано цих обставин і у протоколі позачергового засідання педагогічної ради, від 27.09.2023 року, а також і у листі із певними пропозиціями щодо продовження співпраці між сторонами від 13.07.2023 року.

З пояснень представниці відповідача убачається, що підставою розірвання договору, на думку відповідача, слугувало те, що учень ОСОБА_4 систематично порушував умови договору та Кодекс поведінки учня.

Проте, як вказано вище та вбачається із матеріалів справи, ні в наказі №53 від 27.09.2023 року директора Приватного закладу «Католицький ліцей «Школа святої Софії», ні в протоколі позачергового засідання педагогічної ради Католицького ліцею «Школа святої Софії» №2 від 27.09.2023 року, ані в листі директора Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» №66 від 13 липня 2023 року, конкретних фактів порушень умов договору, укладеного між Приватним навчально-виховним комплексом «Школа ? гімназія святої Софії» та ОСОБА_1 про надання освітніх послуг №484 від 01.09.2021 року, пунктів статуту приватного закладу «Католицький ліцей «Школа святої Софії», Кодексу поведінки учня приватного навчального-виховного комплексу «Школа ? гімназія святої Софії» чи норм закону не вказано (а.с.44-46, т.1).

Упротоколі №2 позачергово засідання педагогічної ради Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» від 27.09.2023 року, як підстава для розірвання договору зазначено, що 01.09.2023 року ОСОБА_16 не з`явився у навчальний заклад. Тобто про будь-які систематичні порушення не йшлося. Окрім цього, посилання в протоколі позачергового засідання педагогічної ради на систематичне порушення ОСОБА_18 , Кодексу поведінки учня, не містить жодної конкретизації, посилання та певні події, факти чи обставини.

Відтак, на думку колегії суддів, винесення спірного наказу без будь-якої конкретизації порушень, які допущені стороною договору чи учнем, без зазначення конкретних норм, умов, які порушені, слід вважати безпідставним та до певної міри свавільним, що у даних договірних правовідносинах, що стосуються здобуття освіти неповнолітньою особою, не допускається.

Окрім цього, колегія суддів не погоджується з твердження суду першої інстанції про те, що учень ОСОБА_16 був відрахований із 7-го класу «Неймовірні», у зв`язку з невиконання п. 8.4.2. договору, п. 3.4.9. статуту, п. 4.7.10 статуту, у зв`язку із систематичним порушенням статуту, правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, кодексу поведінки учня, неявки без поважних причин 24.04.2023р. - 15.05.2023р., відсутністю прийнятого рішення та контакту із батьками, оскільки в листі, протоколі педради та наказі такі причини розірвання договору не вказані та такі висновки є лише припущеннями, на які навіть відповідач у вказаних офіційних документах не посилався, як і вказівка суду на конкретні пункти, які, як припустив суд, порушені учнем та позивачем, на що, як вказано вище, відповідач при винесенні оскаржуваного наказу, розірванні договору та відрахуванні учня теж не посилався.

Відповідно ж до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 року у справі №904/10956/16, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно наведених вище внутрішніх статутних документів та правил поведінки у школі, розірвання договору та відрахування учня можливі у випадку систематичних (три і більше порушень) учнем чи стороною договору статуту чи правил поведінки у закладі, Кодексу поведінки у школі, тощо, однак лише у випадку офіційних трьох попереджень батьків директором школи та на підставі ухвали Педагогічної ради.

Проте, як вказано вище, відповідачем не наведено ні у оспорюваному наказі, ані протягом розгляду справи судами обох інстанцій трьох чи більше фактів конкретних порушень, за які було відраховано учня із навчального закладу, а також не вказано коли саме мали місце три попередження батьків учня директором школи про можливе розірвання договору та відрахування учня зі школи, натомість вказано лише про лист від 13.07.2023 року, у якому такого попередження не міститься.

За таких обставин правомірних підстав для одностороннього розірвання договору у відповідача не було, як і відповідно винесення оскаржуваного наказу.

Тому, позов в частині першої вимоги про визнання протиправним та скасування наказу слід вважати підставним та таким, що помилково відхилений судом першої інстанції.

Щодо вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, то така, на думку колегії суддів, теж підлягала до часткового задоволення, з огляду на таке.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окремо згідно з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім цього, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вина заподіювача шкоди.

Зважаючи на наведене при вирішенні спору про стягнення шкоди суду слід встановити: 1. наявність заподіяної позивачу (позивачам) шкоди; 2. протиправність діяння відповідача (відповідачів); 3. наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача (відповідачів); а також 4. вину заподіювача (заподіювачів) шкоди.

При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Колегія суддів вважає, що безпідставне відрахування учня з навчального закладу, у якому він навчався близько 6 років, мав сталі життєві зв`язки, стале навчальне, виховне середовище, тощо безперечно призвело до порушення звичного способу його життя, навчання, виховання, тощо та для організації нового він та батьки були змушені докладати додаткові, значні зусилля, а також затрачати час.

Вказане порушення нормальних життєвих, навчальних, виховних зв`язків дитини через неможливість подальшого навчання в школі, із своїми однокласниками вплинуло на психологічний, психічний стан дитини, призвело до стресу, переживань, душевних хвилювань, тощо в зв`язку з чим колегія суддів вважає що синові позивача була заподіяна моральна шкода, яка повинна бути відшкодована.

Однак враховуючи ступінь, характер та період моральних страждань колегія суддів вважає, що заявлений у позові розмір слід вважати завищеним та 10 000 грн. слід вважати достатньою сатисфакцією для відшкодування завданої шкоди, оскільки такий розмір відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.

В задоволенні решти позову відповідно слід було б відмовити.

Відповідно доводи позову та апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими та самі позов та апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване ж рішення суду та додаткове, як додаток до основного, яким вирішено питання стягнення судових витрат, слід скасувати з ухваленням нового рішення, яким позов слід задовольнити частково.

А саме слід визнати протиправним та скасувати оскаржуваний наказ та стягнути з відповідача на корить позивача для відшкодування завданої моральної шкоди синові позивача 10 тис. грн. В задоволенні решти позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2024 року та додаткове рішення цього ж суду від 23 липня 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії», третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу про відрахування та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Наказ Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» №53 від 27.09.2023 року «Про відрахування учня» визнати протиправним та скасувати.

Стягнути із Приватного закладу «Католицький Ліцей «Школа святої Софії» на користь ОСОБА_1 10 000 грн. для відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 травня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра