Справа 688/4982/24
№ 2-др/688/4/25
23 травня 2025 року м. Шепетівка
Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Козачук С.В.,
з участю секретаря судового засідання Гошовської О.О.,
представника позивача Смірнової І.С.,
представника відповідача Козирської Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі відеоконференції в місті Шепетівці заявуадвоката Козирської Ганни Борисівни, подану в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у справі №688/4982/24 2/688/117/25,
24.10.2024 адвокат Горлюк Ю.В. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом, вимоги якого уточнила 30.01.2025, до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2024 відкрито провадження у справі №688/4982/24 2/688/117/25 та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні, а ухвалою суду від 07.02.2025 призначено справу до судового розгляду по суті на 07.03.2025.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.04.2025 позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано матір дитини ОСОБА_2 організувати спілкування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 через засоби мобільного зв`язку, в тому числі в режимі відеозв`язку, в її присутності кожного дня з 16:00 год до 18:00 год.

29.04.2025 адвокат Козирська Г.Б. звернулась до суду із заявою, поданою в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17750 грн.

Суд постановив ухвалу, якою призначив заяву про ухвалення додаткового рішення до судового розгляду на 09 год 15 хв 09.05.2025, який за заявою позивача ОСОБА_1 для залучення представника відкладено до 09 год 00 хв 23.05.2025.

21.05.2025 представником ОСОБА_1 адвокатом Смірновою І.С. в системі «Електронний суд» подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування яких посилається на те, що до заяви від 24.04.2025 адвокатом Козирською Г.Б. додано копію акту приймання-передачі коштів від 18.04.2025 за договором про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024, згідно якого адвокат Козирська Г.Б. та ОСОБА_2 підтвердили, що кошти в якості гонорару адвоката за надані послуги з надання правничої допомоги згідно договору сплачено замовником шляхом передачі готівкових коштів виконавцю у сумі 8000 грн. З акту приймання-передачі виконаних послуг від 18.04.2025 слідує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підтвердили, що послуги, передбачені договором, здійснені виконавцем у встановлений термін, у відповідному обсязі та з дотриманням усіх інших умов договору, вказана вартість становить 8000 грн. 13.02.2025 адвокат Козирська Г.Б. звернулася до Шепетівського міськрайонного суду із клопотанням про долучення доказів, понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрат на правову допомогу) у справі №688/4982/24. Згідно акту приймання-передачі виконаних послуг від 11.02.2025 сторони погодили перелік послуг, а саме: усна консультація по телефону (09.12.2024) - 1500 грн; складання адвокатського запиту до органу опіки та піклування Шепетівської міської ради (10.12.2024), складання та подання заяви про призначення дитячого психолога та надання висновку психолога (12.12.2024) - 6000 грн.; участь у судовому засіданні 16.12.2024, 07.02.2025 - 8000 грн; складання та подання клопотання під час судового розгляду справи про допит свідків (12.12.2024) - 3000 грн; складання та подання відзиву на позовну заяву (10.01.2025) - 5000 грн; складання та подання відзиву на уточнену позовну заяву до суду (07.02.2025) - 4000 грн. ОСОБА_1 вважає, що зазначені у заяві про відшкодування витрат на правничу допомогу суми є завищеними. Заявлена до відшкодування сума є неспіврозмірною зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом на надання таких послуг, а отже, не відповідає критеріям, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Також Виноград В.М. просить взяти суд до уваги, що з ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 07.02.2025 вбачається, що 16.12.2024, у зв`язку із перебуванням головуючого судді в складі колегії в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню №682/1833/17 1-кп/688/7/24 розгляд справи було відкладено. Щодо складання та подання клопотання під час судового розгляду справи про допит свідків (12.12.2024), то зі змісту клопотання вбачається, що воно за обсягом становить 2,5 сторінки, перша з яких майже вся містить реквізити учасників судової справи, а друга сторінка майже вся складається із цитування законодавства. Те саме стосується і об`єму заяви про призначення дитячого психолога та надання висновку психолога. Тому, при вирішенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17750 грн ОСОБА_1 просить суд врахувати конкретні обставини даної справи, її складність, предмет доказування, складність застосування норм права, обсяг наданих послуг з правничої допомоги, обґрунтування заявником розміру цих витрат, критерій реальності адвокатських витрат, ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер. Окрім цього, просить врахувати матеріальний стан позивача, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем ЗСУ, сплачує аліменти на двох дітей та те, що відповідачем по справі не виконано обов`язок, передбачений ч. 1 ст. 134 ЦПК України і не подано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат разом із першою заявою по суті (відзивом). Зважаючи на вищевикладене, просить суд у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17 750 грн. у справ №688/4982/24 2/688/117/25 відмовити.

22.05.2025 представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом ю Г.Б. в системі «Електронний суд» подано письмові пояснення, згідно яких остання просить задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Вважає, що заперечення представника позивача є безпідставними, оскільки кожен поданий відповідачем процесуальний документ був необхідний для надання належного правового захисту, а також зумовлений відповідними діями позивача та суду. Усі вчинені процесуальні дії та підготовлені процесуальні документи були важливими та необхідними для здійснення належного захисту відповідача та виконання умов договору про надання правничої допомоги. Вартість наданих послуг співмірна діючим тарифам на юридичні послуги, крім того, просить врахувати, що з даних коштів сплачує податок в розмірі 23%. В поданих до суду запереченнях, позивач зазначає, що при визначенні вартості юридичних послуг необхідно врахувати конкретні обставини даної справи, її складність, предмет доказування, складність застосування норм права, обсяг наданих послуг, критерії реальності адвокатських витрат, та ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер та необхідність. Справи щодо вирішення питання про участь у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною є одними із найскладніших в сімейному законодавстві, оскільки вирішується питання щодо інтересів дитини та батьків, залучаються треті особи та психологи. Дані справи не є малозначними та підлягають касаційному оскарженню, предмет доказування та складність залежить від кількості документів та доказів наданих сторонами. Враховуючи усі ці критерії, зазначені витрати мають розумний характер та повністю необхідні для вирішення спору.

Представник відповідача Козирська Г.Б. в судовому засіданні заяву підтримала з підстав, наведених у ній, просила її задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача Сірнова І.С. в судовому засідання підтримала подані до суду заперечення з підстав, викладених у них, просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав думку та доводи свого представника, просив відмовити у задоволенні поданої заяви.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області Занов`як І.С. в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд заяви провести у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Вимоги до змісту судового рішення визначені ст. 265 ЦПК України. Пунктом 2 частини 5 вказаної статті передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

При ухваленні Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області рішення від 17.04.2025 у справі №688/4982/24 2/688/117/25 судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень ч.1, п.п.1,2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами передбачено статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Право на професійну правничу допомогу гарантованостаттею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Доказами в цивільному у судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Судом встановлено, що під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 користувалась професійною правничою допомогою, яка надавалась адвокатом Козирською Г.Б.

20.02.2025 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Козирська Г.Б. на адресу суду надіслала клопотання про долучення доказів, понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрат на правову допомогу), з якого слідує, що станом на 13.02.2025, згідно акту приймання-передачі виконаних послуг від 11.02.2025 за договором про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024, нею виконані послуги на суму 27500 грн, долучивши договір про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024, додаткову угоду №1 від 09.12.024 до договору про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024, акт від 11.02.2025 приймання-передачі виконаних послуг за договором про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024, акт від 11.02.2025 приймання-передачі коштів за договором про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024 в сумі 27500 грн. Також зазначила, що оскільки розгляд справи ще не завершено, докази понесених відповідачем витрат на правову допомогу в повній сумі будуть надані суду додатково, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

17.04.2025 суд постановив судове рішення про часткове задоволення позову.

29.04.2024 до суду надійшла заява адвоката Козирської Г.Б. в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що оскільки позовні вимоги судом задоволено частково, вважає за доцільне просити суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину суми понесених нею витрат на правничу допомогу, а саме 17750 грн (35500 грн : 2 = 17750 грн). До заяви долучено акт приймання передачі коштів від 18.04.2025 за договором про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024 в сумі 8000 грн, акт приймання-передачі виконаних послуг від 18.04.2025 за договором про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024, з якого слідує, що ОСОБА_2 сплачено адвокату Козирській за участь в судових засіданнях 07.03.2025 та 17.04.2025 8000 грн (4000 грн за 1 судове засідання).

Суд зазначає, що адвокат Козирська Г.Б. подала заяву про ухвалення рішення про судові витрати із дотриманням встановленої процедури та строку, копії відповідних доказів надані стороні позивача, що забезпечило можливість останньому підготуватися до спростування витрат, які позивач вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, та заявити клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, отже змагальність сторін при вирішенні даного питання була дотримана.

В свою чергу, 21.05.2025 представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Смірновою І.С. в системі «Електронний суд» подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій остання просить суд відмовити у задоволенні заяви посилаючись на те, що відповідачем по справі не виконано обов`язок, передбачений ч. 1 ст. 134 ЦПК України і не подано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат разом із першою заявою по суті (відзивом).

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 березня 2023 року у справі № 755/7694/20 (провадження № 61-12174св22) зазначено, що «застосування відповідних положень статті 134 ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Отже, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат. З огляду на викладене відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду зауважує, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат».

Таким чином, ненадання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні, якщо такий розрахунок попередньо (з першою заявою по суті спору) не надавався, оскільки закон використовує термін «може» відмовити, а не «відмовляє». Для цього суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника.

За конкретних обставин даної справи, суд не вбачає підстав для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу через неподання відповідачем орієнтовного (попереднього) розрахунку судових витрат разом із першою заявою по суті справи, оскільки завдання та принципи цивільного судочинства було дотримано.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

На підтвердження факту понесення витрат на оплату послуг адвоката надано: договір про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024, додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024, акт приймання-передачі виконаних послуг від 11.02.2025 за договором про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024, акт приймання-передачі коштів від 11.02.2025 за договором про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024 в сумі 27500 грн, акт приймання-передачі виконаних послуг від 18.04.2025 за договором про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024, акт приймання передачі коштів від 18.04.2025 за договором про надання правничої допомоги №43 від 09.12.2024 в сумі 8000 грн. З наданих доказів слідує, що правова допомога адвоката складається, з усної консультації адвоката по телефону 1500 грн, складання та подання адвокатського запиту до органу опіки та піклування Шепетівської міської ради Хмельницької області та про призначення дитячого психолога, надання висновку психолога 6000 грн, участь в судовому засіданні за допомогою власних засобів зв`язку (4 засідання) 16000 грн (4000 грн за 1 судове засідання), складання та подання клопотання під час судового розгляду справи про допит свідків 3000 грн, складання та подання відзиву на позовну заяву 5000 грн, складання та подання відзиву на уточнену позовну заяву до суду 4000 грн, а всього 35500 грн.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.).

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, обґрунтованість та реальність понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, розумність їхнього розміру, принцип співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складність справи та виконані адвокатом послуги, час, витрачений на виконання робіт з надання правничої допомоги, обсяг наданих послуг, результати розгляду справи, клопотання позивача про зменшення розміру судових витрат, суд дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 17750 грн є завищеним, не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих послуг. При цьому суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн, що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру.

Таким чином заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 263, 270 ЦПК України, суд

вирішив:

заяву адвоката Козирської Ганни Борисівни, подану в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі №688/4982/24 2/688/117/25 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000 (десять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог заяви відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, адреса місцезнаходження: вул. Соборності, 4, в м. Шепетівка Хмельницької області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, адреса місцезнаходження: вул. Соборності, 4, в м. Шепетівка Хмельницької області.

Суддя: Світлана КОЗАЧУК