Справа № 626/179/25
Провадження № 2/626/311/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

22.05.2025 року м. Берестин

Берестинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.,

при секретарі Івашкіній Т.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначено, що 02.04.2021 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту № 4667010. Оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачці електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого остання підтвердила прийняття умов договору № 4667010 від 02.04.2021р. Відповідно до умов договору про споживчий кредит № 4667010 від 02.04.2021 р. ТОВ «Мілоан» на підставі платіжного доручення перерахувало кредитні кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 в сумі 8000 гривень. Відповідачка зобов`язань з повернення кредитних коштів перед ТОВ «Мілоан» не виконала. 10.08.2021р.між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги № 06Т, відповідно до умов якого позивач по справі набув права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 4667010 від 02.04.2021р. на загальну суму заборгованості у розмірі 29345 грн 32 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7600 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 21745 грн 32 коп, заборгованості за комісійними винагородами - 0 грн., заборгованості за пенею -грн. Позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором № 4667010 від 02.04.2021р., проте відповідачка зобов`язань з повернення кредитних коштів не виконала.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 4667010 від 02.04.2021р. у загальному розмірі 29345 грн 32 коп, судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн 00 коп.

Ухвалою судді Красноградського районного суду Харківської області від 22.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 07.03.2025 року за клопотання позивача у АТ «Універсал Банк» витребувано докази по справі.

В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій повідомив про підтримання заявлених позовних вимог (а.с.112).

Відповідачка ОСОБА_1 судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.114).

У відзиві на позовну заяву (а.с.77-89) та запереченнях (а.с.107-110) відповідачка, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, послалась на наступні обставини:

-позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме відповідачка була зареєстрована в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», не підтвердив отримання саме нею логіну та паролю в системі, що саме відповідачкою було подано заявку на отримання кредиту, а також що саме відповідачка була ознайомлена з усіма істотними умовами договору, та не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме відповідачці. Матеріали справи містять копію Анкети-заяви на кредит №4667010 від 02.04.2021 року, договір про споживчий кредит №4667010 від 02.04.2021 року, паспорт споживчого кредиту №4667010, які взагалі не містять будь-яких доказів їх підписання відповідачкоюм, не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачці.

-надане платіжне доручення №42921559 від 02.04.2021 року не містить відміток банківської установи про перерахування грошових коштів на рахунок відповідачки, на її картку. Отже, ні платіжне доручення №42921559, ні інші додатки до позовної заяви не містять реквізитів первинного бухгалтерського документа, і не можу бути доказом перерахування на її користь грошових коштів.

-проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами 3.3. укладеного між сторонами договору, нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені та вимога щодо їх стягнення задоволенню не підлягає.

-в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення відповідачем дій щодо продовження договору, отже, договір кредиту від 02.04.2021 року не був пролонгований та закінчив свою дію 02.05.2021 року.Зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом.

-позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

-згідно Анкети заяви на кредит № 4667010 та «Відомості про щоденні нарахування та погашення» доданих позивачем до позовної заяви, можна зробити такі висновки: ТОВ «Мілоан» було надано кредит на суму 8000грн, за весь час кредитування правомірно було нарахованно процентів на 24грн, загальна сума до повернення була 8024грн; нею було сплачено за кредитом № 4667010 2244 грн, отже залишок до сплати залишався 5780 грн.

-внесені кошти були зараховані кредитодавцем на власний розсуд.

-вимоги позивача про стягнення процентів за кредитом у розмірі 21745 грн 32 коп, нарахованих унаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

-склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу, здійснений адвокатом на загальну суму 6000 грн не є співмірним зі складністю справи (є малозначною) та часом, витраченим адвокатом на надання послуг, пов`язаних з первинною консультацією та правовим аналізом наявних документів у замовника по справі, оскільки справа за позовом ТОВ «Діджі Фінанс» про стягнення заборгованості є типовою для позивача, не представляє для адвоката складності та не потребує окремих консультацій або розробку позиції захисту по кожній конкретній справі цієї категорії, судова практика в цій категорії спорів є сталою.

-згідно додатків поданих позивачем до позовної заяви, а саме «Договору відступлення прав вимоги № 06Т від 10.08.2021року», не вбачається факту набуття права вимоги саме за кредитним договором № 4667010.

-згідно ч. 5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом, також продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін, отже умова в договорі про продовження строку договору кредиту, на яку спирається позивач, та нарахування відсотків після такого продовження є нікчемними та здійсненні з порушенням законодавства.

-позивач після завершення дії строку кредиту нараховував 5% в день, що також є

порушенням ч. 5 ст 12 ЗУ «Про споживче кредитування де зазначенно що, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

У наданій ТОВ «Діджи Фінанс» відповіді на відзив (а.с.99-105) позивач вважає доводи відповідачки неспроможними, просить їх відхилити, а позов задовольнити в повному обсязі.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 02.04.2021 року в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства було укладено договір про споживчий кредит № 4667010 (а.с.37-42).

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

У пункті 6.5. Договору зазначено, що цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Із змісту відзиву вбачається, що ОСОБА_1 визнає, що скористалась грошовими коштами, наданими ТОВ «Мілоан» в сумі 8000 гривень, частково здійснила погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4667010 від 02.04.2021 року, що на переконання суду, свідчить про визнання відповідачкою факту укладення вказаного договору.

Відповідно до п.1.1 договору про споживчий кредит № 4667010 від 02.04.2021 року кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до п.2.1 договору про споживчий кредит № 4667010 від 02.04.2021 року

кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Як вбачається з листа АТ «Універсал Банк» від 28.03.2025 року № БТ/Е-1967, на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с.123).

Згідно виписки по картці № НОМЕР_1 ОСОБА_1 02.04.2021 року було зараховано на вказану картку грошові кошти в сумі 8000 гривень (а.с.124).

Крім того, на підтвердження факту перерахування ТОВ «Мілоан» на користь ОСОБА_1 грошових коштів на виконання умов договору № 4667010 від 02.04.2021 року позивачем надано копію платіжного доручення № 42921559 від 02.04.2021 року (а.с.44), з огляду на що доводи відповідачки стосовно недоведеності позивачем цієї обставини суд відхиляє.

Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 зазначеного договору передбачено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 8000.00 грн; кредит надається строком на 30 днів з 02.04.2021 (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 02.05.2021 року.

Відповідно до 1.5.2 договору про споживчий кредит № 4667010 від 02.04.2021 рокупроценти за користування кредитом становлять 24.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Отже, проценти за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день нараховуються в межах строку користування кредитом до 02.05.2021 року.

Пунктом 1.6 вказаного договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно п. 2.3.1.2. Договору, Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору - 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.37-42).

Суд зауважує, що відповідно до п. 2.3.1.2. Договору № 4667010 від 02.04.2021 року збільшення строку кредитування (пролонгація) здійснюється шляхом фактичного продовження користування позичальником кредитними коштами після завершення строку кредитування.

Як вбачається з дослідженої судом відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4667010 від 02.04.2021 року, сформованої ТОВ «Мілоан», в межах строку кредитування до 02.05.2021 року проценти за користування кредитом нараховані за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом і становлять 24 грн 00коп (а.с.23).

З матеріалів справи, вбачається, що після закінчення обумовленого строку кредитування (02.05.2021 року) відповідачка згідно п. 2.3.1.2. Договору № 4667010 від 02.04.2021 року збільшила строк кредитування, продовживши користуватися кредитними коштами (оскільки в повному обсязі кредитні кошти не повернула), огляду на що проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховувались ТОВ «Мілоан» за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору - 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4667010 від 02.04.2021 року, сформованих ТОВ «Мілоан», після спливу узгодженого строку кредитування (02.05.2021 року), зважаючи на пролонгацію договору шляхом фактичного продовження користування ОСОБА_1 кредитними коштами, проценти за користування кредитом нараховані кредитодавцем за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору - 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Отже, при укладенні договору № 4667010 від 02.04.2021 року сторони погодили умови щодо порядку продовження строку договору, а також погодили умови і порядок нарахування процентів за користування кредитом, з огляду на що доводи відповідачки ОСОБА_1 про неправомірне нарахування процентів поза межами строку користування кредитом є неспроможними та спростовуються вищенаведеними узгодженими сторонами умовами договору.

Доводи відповідачки про те, що проценти, враховуючи спосіб їх обчислення, підпадають під визначення пені, з огляду на що стягненню не підлягають, суд відхиляє як неспроможні. До того ж, позовні вимоги про стягнення пені позивачем не заявлялись.

Посилання відповідачки на те, що розмір процентів значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, з огляду на що не відповідає засадам справедливості є неспроможними зважаючи на приписи ст.ст.6, 627 ЦК України.

Суд зауважує, що розмір процентів та порядок їх обчислення був узгоджений сторонами по справі; у межах розгляду цієї справи вимоги про визнання недійсними певних умов договору № 4667010 від 02.04.2021 року або усього договору відповідачкою не заявлялись, отже умови укладеного між сторонами договору у судовому порядку не оспорювалися.

Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4667010 від 02.04.2021 року, сформованих ТОВ «Мілоан», загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором № 4667010 становить 29345 грн 32 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7600 грн 00 коп та заборгованості по відсотках у розмірі 21745 грн 32коп (а.с.24-25).

10.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 06Т, відповідно до п.1.1. якого на умовах встановлених цим договором кредитор передає (відступає) новому кредитору ТОВ «Диджи Фінанс» за плату, а новий кредитор приймає належні кредитору ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників (портфель заборгованості) (а.с.27-34).

На підтвердження оплати за договором про відступлення прав вимоги № 06Т від 10.08.2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» надано копії платіжних інструкцій № 1470 від 03.09.2021 року, № 1519 від 09.09.2021 року, 1578 від 23.09.2021 року, № 16 від 30.09.2021 року, № 1595 від 07.10.2021 року, № 1604 від 11.10.2021 року, № 1631 від 21.10.2021 року, № 1660 від 28.10.2021 року, № 1688 від 04.11.2021 року, № 1737 від 11.11.2021 року, № 5 від 18.11.2021 року, № 24 від 25.11.2021 року (а.с.52-58).

Як вбачається з витягу з додатку до договору факторингу № 06Т від 10.08.2021 року, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № 4667010 від 02.04.2021 року на загальну суму заборгованості у розмірі 29345 грн 32 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7600 грн 00 коп та заборгованості по відсотках у розмірі 21745 грн 32коп (а.с.22).

27.09.2024 року листом № -АВ ТОВ «Діджи Фінанс» повідомило ОСОБА_1 про перехід права вимоги за договором № 4667010 від 02.04.2021 року та висунуло вимогу погасити заборгованість у загальному розмірі 29345 грн 32 коп (а.с.47-48).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Як встановлено в ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів.

Стаття 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір про споживчий кредит № 4667010 від 02.04.2021 року укладений сторонами в електронній формі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частиною 8 даної статті встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, зокрема заповненням формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, зокрема, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину.

Відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що права вимоги за договором про споживчий кредит № 4667010 від 02.04.2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 перейшли до нового кредитора позивача по справі ТОВ «Діджи Фінанс».

Відповідачкою не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит № 4667010 від 02.04.2021 року щодо повернення кредитних коштів, наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростовано, з урахуванням чого суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн 40 коп.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження розміру витрат пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги адвоката позивачем надано копію договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.11.2024 року (а.с.35-36), копію додаткової угоди № 4667010 від 30.11.2024 року до вказаного договору (а.с.43), копію акту № 4667010 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.11.2024 року загальною вартістю 6000 гривень (а.с.17), копію детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом Стародуб І.В. (а.с.26), зі змісту яких вбачається, що розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги у складає 6000 грн.00 коп.

Із змісту поданого відповідачкою відзиву вбачається, що нею оспорюється заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі поданих позивачем доказів та враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, беручи до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що клопотання відповідачки про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню і з відповідачки на користь позивача слід стягнути на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 4000 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст.4,19,81,89,137, 141,259,263,264,265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (адреса місцезнаходження: 07406, Київська область, м.Бровари, вул.Симона Петлюри, 21/1; ідентифікаційний код в ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4667010 від 02.04.2021 року,яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7600 грн 00 коп та заборгованості по відсотках у розмірі 21745 грн 32коп, а всього - 29345 (двадцять дев`ять тисяч триста сорок п`ять) гривень 32 копійки

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 22 травня 2025 року.

Суддя