Справа № 274/3674/24 Провадження № 2/0274/144/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
23.05.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Ніколайчук О.І.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
доАкціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Житомирського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", представником якого є Солдатенко А.М.,
простягнення заборгованості за договором депозиту та пені,
ОСОБА_1 звернулася з позовом, у якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі Банк) на її користь заборгованість за договором депозиту у розмірі 64 764,49 грн. та пеню у розмірі 858 777,00 грн.
За умовами наведеного договору Вкладний перераховує, а Банк здійснює зарахування на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 (Рахунок) грошову суму 59 946,74 грн. (Депозит) з видачею Вкладнику виписки за Рахунком на підтвердження внесення Депозиту. При цьому Банк зобов`язується повернути Депозит та виплачувати Вкладникові проценти за ним на умовах та в порядку, встановлених договором. Строк Депозиту становить 6 календарних місяців з дати укладення договору. Повернення Банком суми Депозиту здійснюється в банківський день, наступний за днем спливу Строку Депозиту. Процента ставка за Депозитом встановлюється в розмірі 16% річних і нараховується на фактичний залишок коштів на Рахунку. Виплата процентів за користування Депозитом здійснюється в кінці терміну 09.02.2023 р. Нараховані проценти до Депозиту не приєднуються та Депозит не збільшують.
Разом з тим, у Висновку від 14.03.2023 р. наведено наступне:
Комісією встановлено.
У цей же день по даному факту від ОСОБА_3 відібрано попереднє письмове пояснення (документ додається) і одночасно отримано від неї усне зобов`язання надати до 04.01.2023 р. більш детальне письмове пояснення по описаній нею ситуації. Станом на дату оформлення даного висновку додаткового детального пояснення від ОСОБА_3 не отримано.
У ході розслідування встановлено повні дані клієнтів, вказаних ОСОБА_3 в поясненні та їх контактні номери телефонів:
№ п/пГІ1Б клієнтаІПНФінансовий номер телефону
НОМЕР_3 ОСОБА_6 НОМЕР_4
НОМЕР_5 ОСОБА_8 НОМЕР_6
Кожному з вказаних клієнтів було зателефоновано головним фахівцем відділу банківської безпеки ОСОБА_9 і запропоновано відвідати відділення банку для з`ясування ситуації.
Крім того, під час проведення розслідування:
Таким чином, станом на 06.03.2023 р. комісією зафіксовано наявність у фізичних осіб документів, які (на їх думку) підтверджують те, що вони є вкладниками Банку на суму 1 975 234,15 грн., 31 650,58 доларів США, 30 432,23 євро:
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_8 ) на суму 59 946,74 грн.(є заява від клієнта).
На основі вищеви кладеного пропонуємо:
1.Службове розслідування вважати закінченим.
Правил відкриття, ведення та закриття вкладних (депозитних) рахунків фізичних осіб з одночасним відкриттям поточних рахунків з використанням електронних платіжних засобів в установах AT "Ощадбанк", затверджених постановою правління AT "Ощадбанк" від 17.01.2014 р. № 17 (зі змінами та доповненнями) (підпункти 1.5, 1.6, 1.13, 1.14, 1.20, 6.1.4, 6.2, 6.4, 7.2.1, 7.2.2, 7.2.3, 16.1, 16.2, 21.1, 23.3, 23.4, 23.7, 23.20, 24.3, 24.5) в частині оформлення фіктивних депозитних договорів та документів про поповнення депозитів, довіреності на розпорядження депозитом і привласнення коштів клієнтів Банку, що призвело до нанесення репутаційної шкоди Банку та майнової шкоди клієнтам Банку
тобто вчинення дій. які дають підстави для втрати довіря звільнити ОСОБА_3 з роботи за втратою довір`я (КЗпП. ст. 41. п. 2)".
З наведеного, а також інших обставин, які зазначені у Висновку від 14.03.2023 р., вбачається, що керуюча ТВБВ № 1005/048 філії Житомирське обласного управління Банку Пшезмірська Л.О. оформлювала фіктивні депозитні договори та документи про поповнення депозитів, та привласнювала грошові кошти клієнтів Банку.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.09.2024 р. у справі № 446/2145/21 вказано наступне:
"У пунктах 66 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 Цивільного кодексу України). У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (частина друга цієї статті).
Оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства та/чи умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору.
Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми.
Звертаючись до банківської установи для розміщення вкладу, ОСОБА_2 правомірно сподівався на належне оформлення вказаного депозитного договору з банком, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій лежить на банківській установі.
При цьому саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій. Недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу), та неналежне виконання ними своїх посадових обов`язків не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору.
Недотримання уповноваженим працівником Банку керуючою ТВБВ № 1005/048 філії Житомирське обласного управління Банку Пшезмірською Л.О., вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог Банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, оформлення нею фіктивних депозитних договорів та документів про поповнення депозитів, довіреності на розпорядження депозитом і привласнення коштів клієнтів Банку), та неналежне виконання нею своїх посадових обов`язків не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору.
Відповідно до частини першої статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Однак, з зазначеного вище у Висновку від 14.03.2023 р. випливає, що вимогу ОСОБА_1 повернути депозит (вклад) та виплатити нараховані на нього проценти Банк залишив без задоволення.
Ці обставини вбачаються і зі змісту заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , яка була отримана філією Житомирське обласне управління Банку 02.05.2023 р., та листів від 10.03.2023 р. і від 01.08.2023 р. Банку (а. с. 10, 11, 12).
Також ці обставини не заперечувалися і Банком під час розгляду справи.
Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення заборгованості за договором депозиту у розмірі 64 764,48 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню заборгованість у розмірі 64 742,48 грн.
Щодо вимоги про стягнення пені у розмірі 858 777,00 грн. Суд зазначає наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
"57. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 Цивільного кодексу України).
58. За змістом статті 1 Закону про захист прав споживачів споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).
59. З аналізу наведених законодавчих норм убачається, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.
60. Договір банківського вкладу (депозиту) належить до виплатних договорів за ознакою наявності в банку обов`язку виплатити вкладнику крім суми вкладу також і проценти на неї або дохід в іншій формі (статті 1058, 1061 Цивільного кодексу України).
61. У загальноприйнятому розумінні поняття "вартість послуги" це грошові кошти у визначеному сторонами відповідного договору розмірі, які споживач сплачує виконавцю за надану останнім послугу.
62. При цьому такі кошти після виконання договору залишаються у виконавця і не повертаються споживачеві. Тому внесені споживачами на відповідні рахунки в банку грошові кошти як за договором банківського вкладу, так і за договором банківського рахунка за жодних обставин не можна вважати вартістю відповідних банківських послуг, оскільки такі кошти завжди підлягають поверненню споживачам, тобто не є платою виконавцю за надані ним послуги. Виходячи з наведеного розмір внесених споживачами в банк грошових коштів за договорами банківського вкладу та банківського рахунка не може бути базою для обчислення пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону про захист прав споживачів.
63. Крім того, за змістом правових норм параграфа 3 "Банківський вклад" глави 71 та параграфа 1 "Загальні положення про банківський рахунок" глави 72 Цивільного кодексу України як за договором банківського вкладу, так і за договором банківського рахунка відповідні банківські послуги надаються банком безкоштовно, тобто споживач не оплачує виконавцю такі послуги, якщо це не передбачено умовами укладених між сторонами договорів.
64. Велика Палата Верховного Суду вважає, що з урахуванням розширеного змісту поняття "послуга", прийнятого в законодавстві про захист прав споживачів, й усі пов`язані з ним норми слід трактувати таким чином, щоб вони відповідали дійсному його змісту (за необхідності трактувати розширено). Тому дійсний зміст приписів частини п`ятої статті 10 Закону про захист прав споживачів слід трактувати так, що пеня має бути виплачена виконавцем від суми, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору.
65. Тобто обов`язок банку за договором банківського вкладу (депозиту) повернути суму вкладу безумовно є грошовим, однак обов`язок повернення суми вкладу не зумовлює відплатність договору банківського вкладу (депозиту), через що ця сума не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону про захист прав споживачів.
67. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду зауважує, що дійсний зміст приписів частини п`ятої статті 10 Закону про захист прав споживачів слід трактувати так, що пеня має бути виплачена виконавцем та має рахуватися від суми, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору. У такому разі згідно із частиною п`ятою статті 10 Закону про захист прав споживачів базою нарахування пені слід вважати розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі, що є платою фінансової установи за використання коштів споживача (статті 1058, 1061 Цивільного кодексу України ). Сама сума вкладу не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону про захист прав споживачів".
Таким чином позов ОСОБА_11 в частині вимоги про стягнення пені у розмірі 858 777,00 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме на її користь з Банку підлягає стягненню пеня у розмірі 63 735,38 грн.
Щодо розподілу судових витрат.
ОСОБА_1 просить стягнути на її користь з Банку у якості відшкодування витрат на правничу допомогу грошові кошти у розмірі, зважаючи на розрахунок від 21.02.2024 р. до договору про надання правової допомоги № 95 від 21.02.2024 р., 15 000,00 грн. (а. с. 13, 14).
Банк вважає, що підстави для стягнення цих витрат відсутні, оскільки відсутній детальний опис наданих правничих послуг, а тому їх розмір є завищеним.
Згідно з частинами першою четвертою статті 137 Цивільного процесуального кодексу, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною п`ятою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
З розрахунку від 21.02.2024 р. до договору про надання правової допомоги № 95 від 21.02.2024 р., вбачається, що адвокатом Гуменюком О.В. були надані (мали бути надані) ОСОБА_1 такі послуги: усна консультація з вивченням документів вартістю 3 000,00 грн., складання процесуальних документі вартістю 7 000,00 грн. та представництво інтересів у суді першої інстанції вартістю 5 000,00 грн. (а. с. 22).
Визначаючи розмір витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, Суд враховує, що справа не є типовою та є справою середньої складності, зважаючи на розмір основної позовної вимоги 64 764,49 грн., справа має середньо значимість для ОСОБА_1 , адвокатом було надано усну консультацію, складено позовну заяву, одне клопотання про витребування доказів, адвокат прийняв участь у чотирьох засіданнях (одному підготовчому та трьох судових), загальна тривалість яких склала близько дев`яносто п`яти хвилин.
Приймаючи до уваги наведене, Суд вважає, що розмір цих витрат має становити 10 000 грн.
На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України:
з Банку на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрати (витрат на професійну правничу допомогу) підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 1 391,14 грн.;
з Банку на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 284,78 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
3. Стягнути з Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 63 735,38 грн.
4. В задоволенні іншої частини позову відмовити.
5. Стягнути з Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) грошові кошти у розмірі 1 391,14 грн.
6. Стягнути з Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі Банк) на користь держави судовий збір у розмірі 1 284,78 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут