Справа № 216/2370/25
провадження №2/216/1826/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2025 року м. Кривий Ріг
Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі:
головуючого судді: Гайтко Л.А.
секретаря судового засідання: Маленької Т.О.
Без участі сторін та без застосування технічного запису
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частини від доходів на 1/6 частини всіх доходів, -
04.04.2025 позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Лященко А.М., звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються із нього за рішенням Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2024 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 1/4 частини від доходів на 1/6 частини всіх доходів.
В обґрунтування заявлених вимог, посилається на те, що за рішенням Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2024 року з нього утримуються аліменти на користь ОСОБА_2 , а саме на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно.
Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що він втратив роботу та не має на даний час доходів, після розірвання шлюбу з відповідачкою він створив нову сім`ю, від нового шлюбу народилася спільна дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на його утриманні.
Тому, враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів, зміну його сімейного стану просить зменшити розмір стягуваних із нього аліментів.
Позивач та його повноважний представник в судове засідання не заявились. 20.05.2025 року через Систему Електронний суд надійшла Заява представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника, просить суд розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі не заявив.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, про розгляд даної справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення 22.04.2025 року.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.04.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, рішенням Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2024 року стягнуто з позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму до повноліття.
24.02.2014 року на виконання вказаного рішення Центрально - Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано Виконавчий лист.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем укладено повторний шлюб та ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилась дитина ОСОБА_4 .
Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України.
На підставі частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Також згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі відповідної частки від доходу платника аліментів боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішення, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що втратив роботу та немає на даний час доходів , у 2012 році у іншому шлюбі у нього народився син.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Однак позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення свого матеріального стану, а саме через втрату роботи, відсутності заробітку (доходу) на даний час, про що позивач зазначав у своїй позовній заяві.
Також позивач вказав про зміну свого сімейного стану, а саме одруження повторно та народження дитини у другому шлюбі у 2012 році, однак на надав суду доказів того, що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
У подальшому боржник не позбавлений можливості довести наявність підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів, однак за умови зміни майнового чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я чи у разі, якщо такі аліменти є надмірними для платника аліментів.
Також суд зауважує, що згідно з ч.2 ст.182СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відтак суд вважає, що розмір стягнутих на підставі рішення Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2024 року аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища чи стану здоров`я позивача, не буде спрямоване на належне забезпечення потреб дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме його інтересам.
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.
Понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача.
На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 133, 141, 263-265, 267-268, 273, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частини від доходів на 1/6 частини всіх доходів, відмовити.
Копію рішення суду направити сторонам по справі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

СТОРОНИ ПО СПРАВІ:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Гайтко Л.А.