ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 травня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/3837/24

Головуючий у першій інстанції Рахманкулова І. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/761/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Чернігівська районна державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Чернігівської районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Деркач Наталія Борисівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Деркач Наталії Борисівни на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 лютого 2025 року (місце ухвалення м. Чернігів, повне судове рішення складено 04.02.2025) у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Яковлев А.Л. звернувся до суду з позовом до Чернігівської районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування посилався на те, що 16.07.2024 ОСОБА_1 звернулась до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом як єдиній спадкоємиці на 1/4 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ; житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,1200 га у межах згідно з планом, розташовану у АДРЕСА_2 , надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером :01:000:0217, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 .

Проте, як вказує позивач, постановою від 20.07.2024 № 1143/02-31 державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Деркач Н.Б. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав, що ОСОБА_1 є спадкоємцем на 2/3 частки спадкового майна (з урахуванням 1/3 частки майна, від якої відмовився син спадкодавця ОСОБА_3 ), а на 1/3 частку спадкоємцем є ОСОБА_4 .

За доводами позову, згідно з актом проживання від 22.05.2024, складеним КП «Новозаводське», ОСОБА_2 на момент смерті проживав за адресою АДРЕСА_3 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_1 і жодних доказів фактичного проживання на момент смерті разом з ОСОБА_2 його дочки ОСОБА_5 , окрім реєстрації місця проживання, нотаріусом не здобуто.

Також зазначає, що ОСОБА_4 проживала без реєстрації по АДРЕСА_4 з 2009 року по березень 2022 року, що підтверджується відповіддю старости Старобілоуського старостинського округу № 7 Новобілоуської сільської ради від 27.05.2024, а в березні 2022 року ОСОБА_4 виїхала до Польщі і на даний час проживає в Англії.

Крім того, посилається, що 12.03.2024 ОСОБА_5 склала заяву про відмову від прийняття спадщини, яка була прийнята та завірена нотаріусом Гарі Ян Філіпс (Англія та Уельс) і 15.03.2024 скріплено апостилем, після отримання заяви позивачка передала документи нотаріусу, проте їй було відмовлено у прийнятті заяви, тому вона вимушена була направити її поштовим відправленням 25.04.2024 і нотаріусом була отримана 02.05.2024. Нотаріусом зазначена заява не була взята до уваги в порушення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій.

Тому позивачка вважає постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії такою, що порушує її права як спадкоємця та підлягає скасуванню, оскільки спадщина була прийнята нею та були вчинені всі необхідні дії для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

У позові представник ОСОБА_1 адвокат Яковлев А.Л. просив скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Н.Б. Деркач та зобов`язати державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Н.Б. Деркач видати свідоцтво про право на спадщину за законом як єдиному спадкоємцю ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Чернігівського районного суду від 30.08.2024 справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії, передано за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Чернігова.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.02.2025 позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Деркач Н.Б. від 20.07.2024 № 1143/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Зобов`язано Чернігівську районну державну нотаріальну контору Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи положення ст. 1216-1218, 1223, 1268, 1270, 1273, 1296, 1297 та ст. 29 ЦК України, суд дійшов висновку, що мотиви оскаржуваної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії є необґрунтованими.

Також за висновком суду, заяву про відмову від спадщини ОСОБА_4 зробила до закінчення передбаченого законом шестимісячного строку і відправила її засобами поштового зв`язку за місцем проживання у Великій Британії 20.03.2024.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28.04.2021 у справі № 204/2707/19, Великої Палати, викладені у постанові від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Деркач Н.Б. адвокат Кручек О.О. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.02.2025 і ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення позов.

За доводами скарги рішення прийнято внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, суд визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які не були доведеними позивачем належними доказами, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

У скарзі заявник посилається на те, що акт, складений КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради, не може підтверджувати факт спільного проживання осіб станом на 21.09.2023, оскільки спадкоємець помер у Федеративній Республіці Німеччина і скріплений не печаткою юридичної особи, а штампом.

Вказує, що суд першої інстанції в рішенні зазначив про відсутність доказів проживання ОСОБА_4 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 і одночасно встановив факт нарізного проживання ОСОБА_2 та його дочки ОСОБА_4 станом на день відкриття спадщини на підставі довідки Новобілоуської сільської ради від 27.05.2024, проте зазначена довідка охоплює період з 2009 року по березень 2022 року, тому не є належним доказом проживання ОСОБА_5 на день смерті батька.

Також посилається, що наявна в матеріалах справи довідка Старобілоуського старостинського округу від 27.05.2024 підтверджує тільки місце те періоди роботи ОСОБА_4 і охоплює період до 30.08.2022, тому також не є належним доказом у цій справі.

Вважає необґрунтованим посилання позивачки на те, що на момент смерті батька ОСОБА_4 проживала у Великій Британії, оскільки вона могла надати довідку про фактичне місце проживання станом на 21.09.2023 з-за кордону, засвідчену апостилем в перекладі на українську мову або надати копії сторінок закордонного паспорту, де проставлені штампи про перетин кордону, або факт проживання ОСОБА_4 не за місцем реєстрації можна було встановити в судовому порядку в порядку окремого провадження та надати рішення суду.

Тому стверджує, що нотаріус могла встановити проживання спадкоємиці виключно за місцем реєстрації відповідно до положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Також за доводами скарги, ОСОБА_4 засобами поштового зв`язку надіслала заяву про відмову від спадщини з Апостилем Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії до 21.03.2024, проте ця заява була направлена та надійшла не нотаріусу, а її матері після 17.04.2024, тобто після закінчення шестимісячного строку, а тому не могла бути врахована нотаріусом, тому за відсутності належних доказів про нарізне проживання спадкодавця та спадкоємиці ОСОБА_4 , за відсутності у нотаріуса вчасно надісланої заяви про відмову від прийняття спадщини, остання вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до ст. 1268, 1270 ЦК України.

В обґрунтування доводів про порушення судом норм процесуального права, заявник посилається, що рішенням суду необґрунтовано зобов`язано Чернігівську районну державну нотаріальну контору Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видати ОСОБА_1 свідоцтво на справо на спадщину за законом, оскільки суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. В обґрунтування зазначених доводів заявник посилається на правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у справі № 473/1878/19.

Крім того, заявник стверджує, що судом першої інстанції не було застосовано положення ч. 3 ст. 52 ЦПК України, оскільки не залучив до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_4 , оскільки від вирішення даної справи залежить набуття або не набуття нею права власності на частину спадщини після смерті батька.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Яковлев А.Л. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.02.2025 без змін. В обґрунтування посилається, що КП «Новозаводське» засвідчило факт спільного проживання осіб фактично до смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка і проживає за зазначеною адресою натепер і зазначення в рішенні про знаходження ОСОБА_2 на момент смерті разом зі своє дружиною ОСОБА_1 в м. Єна Федеративної Республіки Німеччина підтверджує їх спільне проживання, що спростовує твердження апелянта. Зазначене також підтверджується довідками № 1305- від 23.03.2022 та № 1305- від 23.03.2022 про взяття на облік внутрішньопереміщених осіб, а також копією паспорта ОСОБА_1 з проставленою візою від 14.09.2023 по 03.11.2023 до Федеративної Республіки Німеччина. Також зазначає, що у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення рф на територію України ОСОБА_5 вимушена була виїхати до Польщі, а згодом до Великої Британії за внутрішнім українським паспортом, а тому жодні відмітки на кордоні не ставились на той час. І на даний час на підтвердження перебування ОСОБА_5 за кордоном надано копію бейджа студента (2022/2023) та копію візи з відміткою від 24.05.2022, що є доказом не проживання разом з ОСОБА_2 . За доводами відзиву, заява ОСОБА_5 про відмову від спадщини була отримана до закінчення передбаченого законом шестимісячного строку і відправилена засобами поштового зв`язку за місцем проживання у Великій Британії 20.03.2024. Після отримання заяви ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори, де їй було запропоновано зробити переклад і після отримання перекладу вона знову звернулась до нотаріальної контори, де отримала відмову, тому вимушена була направити заяву засобами поштового зв`язку. Також заявник не погоджується з доводами скарги щодо незастосування судом положень ст. 52 ЦПК України, оскільки положеннями зазначеної статті передбачені права третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а не суду.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єна Федеративної Республіки Німеччина помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13.10.2023 реєстратором відділу РАЦС м. Єна з проставленням Апостилю та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7, 8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: 1/4 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 ; житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,1200 га у межах згідно з планом, розташовану в АДРЕСА_2 , надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:000:0217, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 26.08.2015 та від 10.09.2015 (а.с. 9, 9 зворот), копією свідоцтва про право власності на житло від 05.12.2003 (а.с. 10).

За матеріалами справи, у встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини щодо майна після смерті чоловіка.

Постановою державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Деркач Н.Б. від 20.07.2024 № 1143/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно, у зв`язку із наявністю іншого спадкоємця за законом на 1/3 частку у спадковому майні (а.с. 6).

Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії обґрунтована тим, що спадкоємцем за законом ще є дочка спадкодавця ОСОБА_5 , яка фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті батька була зареєстрована з ним за однією адресою, а саме: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського р-ну та обл. від 22.11.2022 № 1015 (а.с. 41 зворот).

Також 05.12.2023 син спадкодавця - ОСОБА_3 подав до нотаріальної контори заяву про відмову ОСОБА_6 (а.с. 41).

У постанові нотаріусом зазначено, що видати свідоцтво спадщину в цілому, як єдиному спадкоємцю, на ім`я ОСОБА_1 не має можливості, оскільки вона є спадкоємцем на 2/3 частки спадкового майна (у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився син спадкодавця ОСОБА_3 ), а на 1/3 частку спадкоємцем є ОСОБА_5 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, виїхала до Великої Британії і з того часу там і проживає, а до свого виїзду не проживала за місцем своєї реєстрації, оскільки працювала в школі в с. Старий Білоус і проживала в цьому селі по АДРЕСА_4 з 2009 року по березень місяць 2022 року, що підтверджується довідкою Старобілоуського старостинського округу від 27.05.2024 (а.с. 12).

Згідно акту про проживання від 22.05.2025, складеному працівниками КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради та двох сусідів, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали по АДРЕСА_3 (а.с. 11).

Крім того, матеріали справи містять заяву ОСОБА_5 від 12.03.2024 про відмову від спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , яка складена нотаріусом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії з проставленням апостиля (а.с. 13) і вказана заява була направлена на адресу ОСОБА_1 (а.с. 14, 14 зворот).

25.04.2024 ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку державному нотаріусу Чернігівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття заяви ОСОБА_5 про відмову від спадщини (а.с. 15), яка була отримана державним нотаріусом 02.05.2024 (а.с. 15 зворот).

Звертаючись до суду з позовом про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 посилалась на те, що така постанова порушує її права як єдиного спадкоємця, враховуючи, що спадщина була нею прийнята та вчинено всі необхідні дії для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи положення ст. 1216-1218, 1223, 1268, 1270, 1273, 1296, 1297 та ст. 29 ЦК України, дійшов висновку, що мотиви оскаржуваної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії є необґрунтованими, враховуючи, що заяву про відмову від спадщини ОСОБА_4 зробила до закінчення передбаченого законом шестимісячного строку і відправила її засобами поштового зв`язку за місцем проживання у Великій Британії - 20.03.2024.

Проте, погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Статтею 46 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), главою 10 розділу ІІ якого регулюється питання видачі свідоцтв про право на спадщину.

Підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до підпункту 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Частиною першою статті 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Згідно з частиною першою статті 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2024 та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом, посилалась на те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 .

Пунктами 2, 9 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат» і належать до його компетенції.

Подібні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року у справі № 761/36415/18.

Крім того, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17 зазначено, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта.

Тобто суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань які безпосередньо належать до його компетенції, оскільки нотаріус вносить відповідну інформацію у спадковий реєстр на підставі рішення суду про визнання його дій неправомірними чи у зв`язку зі скасуванням судом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Закон визначає способи захисту цивільного права, перелік яких визначено частиною другою статті 16 ЦК України.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року, у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування.

Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд.

Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_1 визначила вимогу про скасування постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Н.Б. Деркач від 20.07.2024 та зобов`язання державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Н.Б. Деркач видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом як єдиному спадкоємцю після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Отже, обґрунтовуючи наявність підстав для задоволення позову, позивач посилається, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка.

Разом з тим, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 , яка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини а також син ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_5 , які написали заяви про відмову від спадщини, проте заява ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини нотаріусом враховано не було, оскільки заява подана, як з порушенням строку, так і порядку її подання.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18).

Враховуючи викладене, заявлені в цій справі позовні вимоги про скасування постанови державного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, не відповідають належному способу захисту, оскільки у разі їх задоволення судом порушені права позивачки на спадкування відновлені не будуть.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ефективним способом захисту прав позивачки є визнання права власності на спадкове майно, проте такі вимоги позивачкою заявлені не були.

За таких обставин, відсутні підстави для застосування обраного позивачкою способу захисту, оскільки він не відновлює будь-яких порушених прав та інтересів позивачки і не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20 та від 02 квітня 2025 року у справі № 751/344/23.

Отже, оскільки ефективним способом захисту прав позивачки є визнання права власності на спадкове майно, однак таких вимог позивачка не заявляла, а враховуючи підстави викладені у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка обґрунтована тим, що спадкоємцем за законом ще є дочка спадкодавця ОСОБА_5 , яка фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті батька була зареєстрована з ним за однією адресою, а саме: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського р-ну та обл. від 22.11.2022 № 1015 (а.с. 41 зворот), і нотаріусом зазначено, що видати спадщину в цілому, як єдиному спадкоємцю, на ім`я ОСОБА_1 не має можливості, оскільки вона є спадкоємцем на 2/3 частки спадкового майна (у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився син спадкодавця ОСОБА_3 ), а на 1/3 частку спадкоємцем є ОСОБА_5 , відповідно і підлягає визначенню склад учасників з врахуванням цих обставин під час пред`явлення позову.

Крім того, факт постійного не проживання ОСОБА_5 , яка, як посилається позивач, на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, виїхала до Великої Британії і з того часу там і проживає, а до свого виїзду не проживала за місцем своєї реєстрації, оскільки працювала в школі в с. Старий Білоус і проживала в цьому селі по АДРЕСА_4 з 2009 року по березень місяць 2022 року, що підтверджується довідкою Старобілоуського старостинського округу від 27.05.2024 (а.с. 12) та не проживала зі спадкодавцем, визнання особи такою, що не прийняла спадщину, підлягають встановленню при розгляді позову про визнання права власності на спадщину.

З врахуванням викладеного доводи апеляційної скарги, що нотаріус могла встановити проживання спадкоємиці виключно за місцем реєстрації відповідно до положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є обґрунтованими, наведені у відзиві посилання на обставини справ не можуть слугувати підставами для задоволення позовних вимог з врахуванням обрання позивачем не ефективного способу захисту.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмовив позові на позивача.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, з ОСОБА_1 на користь державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Деркач Н.Б. підлягає стягненню у відшкодування судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції 2906,88 грн, які були сплачені при подання апеляційної скарги згідно квитанції № 1748-6263-4559-2703 від 04.03.2025 та квитанції № 9398-6501-7744-8516 від 17.03.2025 (а.с. 89 зворот, 104).

Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Деркач Наталії Борисівни задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 лютого 2025 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 (місцезнаходження: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2906,88 грн сплаченого судового збіру у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повне судове рішення складено 28.05.2025.

Головуючий Судді :