п/с 2/174/82/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Троцько О.В.,

представника позивача Шевчука О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», в подальшому найменування змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 15.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7069505 про надання споживчого кредиту.

15.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено додаткову угоду до договору № 7069505 про надання споживчого кредиту.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало та надало кредит в сумі 13 500,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту. Кредитні кошти відповідачу перераховувались за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору.

15.10.2023 відповідач не здійснила оплату процентів згідно графіку платежу та не повернула тіло кредиту.

У період з 15.09.2023 по 26.05.2024 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 2 950, 00 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2 950,00 грн. Детальний розрахунок заборгованості та оплат, здійснених відповідачем, зазначений в картці обліку договору (розрахунок заборгованості).

Позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024-25.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 13 500 грн. * 1,99% = 268,65 грн. * 60 календарних днів = 16 119 грн.

27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») (фактор) було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно умов якого, клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Про відступлення права вимоги ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 13 500 грн. - тіло кредиту та 21 765,81 грн. - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 16 119,00 грн., всього - 51 384,81 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також стягнути понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою від 07.11.2024 року позовну заяву залишено без руху.

19.11.2024 року позивач усунув недоліки.

Ухвалою від 25.11.2024 року Вільногірського міського суду Дніпропетровської області відкрито провадження, витребувано докази за клопотанням представника позивача.

Ухвалою від 29.01.2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування документів.

Ухвалою від 26.02.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Судом розглянуті усі заявлені клопотання та надано час для отримання, подання доказів та ознайомлення з матеріалами справи.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що відповідач заперечує укладення договору, хоча за інформацією банку на рахунок відповідача надходили грошові кошти в сумі 2000 грн. та 11500 грн., однак у відповідних довідках не вказано від кого надходили ці кошти. Зі слів відповідача це кошти, які їй переводив її колишній чоловік в рахунок вішкодування боргу за аліментами, а докази перерахування коштів надані позивачем складені іноземної мовою, тому їх зміст незрозумілий.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7069505 про надання споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом останньої (одноразовий ідентифікатор А8601), відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» надало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 11 500 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів за сплати процентів кожні 30 днів (а.с. 22-27).

Також відповідач електронним підписом (одноразовий ідентифікатор А8601) підписала Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (одноразовий ідентифікатор А8601) (а.с. 27зв., 29-30).

15.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено додаткову угоду до договору № 7069505 про надання споживчого кредиту від 15.09.2023 року, який підписаний електронним підписом останньої (одноразовий ідентифікатор С1167), відповідно до якого між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 погоджено збільшення суми кредиту на 2 000,00 грн. у зв`язку з чим, погодили внести зміни до договору та викласти п. 1.3 договору в новій редакції: «1.3 Сума кредиту (загальний розмір) складає 13 500,00 грн. Тип кредиту кредит», погодили процентну ставку (а.с. 12, 13).

Також відповідач електронним підписом (одноразовий ідентифікатор С1167) підписала Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма) (одноразовий ідентифікатор С1167) (а.с. 15, 16, 31, 32).

Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості) за договором № 7069505 від 15.09.2023 року, станом на 26.05.2024 року заборгованість відповідача становить: 13 500,00 грн. основний борг, 24 715,81 проценти за стандартною ставкою. Також, 12.10.2023 року відповідачем внесено плату в розмірі 2 950,00 грн., які віднесено в рахунок оплати процентів. Таким чином, загальна заборгованість складає: 35 265,81 грн. (а.с. 35-37).

27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») (фактор) укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників, серед яких вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 35 265,81 грн., з яких: 13 500,00 грн. основний борг, 24 715,81 проценти за стандартною ставкою. Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 7069505 від 15.09.2023 року (а.с. 39-45, 109-121).

Також, відповідно до п. 1.5.2. договору № 7069505 від 15.09.2023 року, позивачем нараховано проценти за 60 календарних днів (27.05.2024-25.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного: 13 500 грн. * 1,99% = 268,65 грн. * 60 календарних днів = 16 119 грн., як вказано у позовній заяві.

27.05.2024 року ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», шляхом направлення листа на електронну пошту відповідача (а.с. 33).

Факт отримання відповідачем кредиту в розмірі 11 500,00 грн. підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (далі ТОВ «УПР») від 27.05.2024 року за вих. № 485, згідно з яким, 15.09.2023 року перераховано 11 500 грн. на картку № НОМЕР_1 , транзакція № 284852669 (а.с. 83, 84).

Факт отримання відповідачем кредиту в розмірі 2 000,00 грн. підтверджується листом ТОВ «УПР» від 19.07.2024 року за вих. № 625, згідно з яким, 15.09.2023 перераховано 2 000 грн. на картку № НОМЕР_1 , транзакція № 284854630 (а.с. 85).

Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 28.11.2024 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-241126/14893-БТ, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 15.09.2023 року здійснено переказ коштів на суму 2000,00 UAН. Інформація про платника відсутня (а.с. 123).

Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» від 08.04.2025 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-2590403/74800-БТ, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 15.09.2023 року здійснено переказ коштів на суму 11500,00 UAН. Інформація про платника відсутня (а.с. 188).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі субєкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі субєкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобовязання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, повязаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно із ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості за кредитними договорами, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обовязковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

За таких обставин, у позивача, як нового кредитора, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами (основним та додатковим).

Як вбачається із матеріалів справи договори укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В даному випадку документи позивачем подавались за допомогою підсистеми «Електронний суд», що надає можливість представнику відповідача та суду ознайомитись із доказами наявними в електронному вигляді.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги (зокрема) укладеним первісним кредитором у відповідності до Закону України «Про електрону комерцію» з відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі кредитного договору та додаткового договору, право вимоги за якими до позивача перейшло на підставі договору факторингу.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 не укладала договори, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Крім того, доказів того, що персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані первісним кредитором для укладення договору № 7069505 від 15.09.2023 року про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до договору № 7069505 від 15.09.2023 року від її імені, відповідачем до суду не надано.

Крім цього, не надано доказів, що стороння особа могла скористатись особистими даними паспорта відповідача, доступу до логіна та паролю її особистого кабінету.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів не надано, що в силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Матеріали справи містять достатньо доказів, які надані суду першої інстанції, щодо укладення вказаних договорів в електронній формі, умови яких позикодавцем були виконані. Відповідач у передбачений договорами строк заборгованість не повернула.

Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 11500 грн. та 2000 грн. підтверджуються довідками ТОВ «УПР» про успішне перерахування за допомогою системи LiqPay на платіжну карту НОМЕР_1 , транзакція № 284852669 15.09.2023 року, а також транзакція № 284854630 15.09.2023 року, тобто в день укладення договору та додаткового договору, в сумі 11500 грн. та 2000 грн., а також довідками АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування 11500 грн. та 2000 грн. 15.09.2023 року, що відповідає даті укладення договорів, на карту, яка емітована на ім`я ОСОБА_1 .

Доводи представника відповідача про перерахування вказаних коштів іншою особою в день укладення договору № 7069505 від 15.09.2023 року та додаткової угоди до договору № 7069505 від 15.09.2023 року аналогічних сум 11500 грн. та 2000 грн. є голослівними та нічим не підтвердженими, доказів наявності аліментних зобов`язань та заборгованості по ним у 2023 році представником відповідача суду не надано за наявності реальної можливості для цього.

Отже, позивач надав всі наявні документи. При цьому відповідачем не спростовано надані докази, які узгоджуються між собою, є належними, достатніми та допустимими, а відтак посилання на те, що позивачем не доведено факт укладення договору про надання споживчого кредиту № 7069505 від 15.09.2023 року та додаткової угоди до договору № 7069505 від 15.09.2023 року та отримання коштів за ними спростовується матеріалами справи.

Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору наданий суду відповідає вимогам закону. Відповідач та її представник не спростували наданий позивачем розрахунок заборгованості, будь-яких клопотань з цього приводу не заявили, доказів належного виконання взятих зобовязань не надали. Обовязок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту. Сума заборгованості в розмірі 51 384,81 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн. у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі.

При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Клопотань про їх зменшення відповідач та її представник до суду не подавали.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом встановлено, відповідно до копії Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 26/08-2024 від 26.08.2024 року, вартість послуг адвоката складає 10 000 грн. 00 коп. Також позивачем надано копію договору № 26/08-2024 про надання правничої допомоги від 26.08.2024 року, копію ордеру на надання правничої допомоги та копію рахунку на оплату № 4798-19/09-2024 від 19.09.2024 року за договором № 26/08-2024 від 26.08.2024 року про прийняття від ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» коштів на суму 10 000,00 грн. (а.с. 28, 34, 38, 56, 57).

Отже, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною, тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу, що становить 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 76-81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 51 384 (п`ятдесят одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн. 81 коп., з яких сума кредиту 13 500,00 коп., сума процентів за користування кредитом 21 765,81 грн., нараховані проценти за 60 календарних днів 16 119,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 23.05.2025 року.

Суддя І.А. Ілюшик