Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/324/25
Провадження № 2/670/226/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року селище Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Мусієнко М.Б., ознайомившись із позовною заявою МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

06.05.2025 в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» до суду надійшов позов МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, у якому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 92 484 грн 17 коп. та судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп.

Ухвалою судді Віньковецького районного суду Хмельницької області від 12.05.2025 вказану позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що така подана без додержання вимог, встановлених ст. 175, 177 ЦПК України, а позивачу надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позову без руху. Також позивачу роз`яснено, що у випадку виконання ним у встановлений строк відповідних вимог ухвали суду, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання, інакше вона вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

У зазначеній вище ухвалі вказано, що позовна заява повинна відповідати вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Перевіривши позовну заяву й додані до неї документи, суддя дійшла висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення. У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до ч. 3 ст. 62 ЦПК України.

29 грудня 2019 року набрав чинності Закон України від 18 грудня 2019 року № 390-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення». Відповідно до цього Закону правила самопредставництва юридичної особи були поширені не тільки на її керівника та членів виконавчого органу, але й на будь-кого іншого, хто уповноважений діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 303/4297/20 зауважила, що з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи у цивільному судочинстві можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Схожа за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23.

Аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні, трудовому договорі (контракті) та/або Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи, зокрема, без додаткового уповноваження (довіреності).

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (ч. 2 ст. 60 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю юридичної особи.

При цьому, ч. 3 ст. 62 ЦПК України встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно з ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Частиною 7 статті 62 ЦПК України передбачено, що у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Суд звертає увагу на те, що відповідно п. 1, 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90840 грн 00 коп.) та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (242240,00 грн 00 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Вимогами п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Оскільки ціна позову даної справи перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а суд на даному етапі не визнавав справу як таку, що відноситься до незначної складності та є малозначною, то за таких обставин, суд не погоджується з позицією представника позивача та зазначає, що довіреність позивача не є тим документом, який належно підтверджує повноваження підписанта на вчинення дій від імені позивача, бо суду не надано ані доказів того, що підписант мав статус адвоката на час підписання позовної заяви, ані доказів того, що він є працівником позивача і до його трудових обов`язків належить представництво інтересів у суді, ані доказів, що відомості щодо нього як особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру.

Відтак наразі (до визнання судом цієї справи малозначною) МОТОРНЕ (ТРАНСПОРТНЕ) СТРАХОВЕ БЮРО УКРАЇНИ може звертатись до суду та брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, яким є виключно адвокат. Підписант позовної заяви подав до суду для підтвердження його повноважень копію довіреності від 09.12.2024 № 6-01/340, видану за підписом Генерального директора МТСБУ Олександра БЕРНАЗЮКА, згідно з якою МТСБУ уповноважує ФОП Попова В.Є. представляти інтереси МТСБУ, зокрема, у судових органах, проте, у матеріалах провадження відсутні документи на підтвердження того, що представник позивача Попов В.Є. діє в порядку самопредставництва або є адвокатом. Вказані документи слід було надати суду.

Також позивач, в порушення вимог ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначив відомостей про наявність або відсутність у відповідача електронного кабінету.

Ухвала від 12.05.2025 про залишення позовної заяви без руху доставлена до електронного кабінету позивача та його представника 12.05.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

14.05.2025 в електронній формі з використанням системи «Електронний суд» до суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої додана відповідь № 7239758 про відсутність у відповідача зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС.

Станом на 23.05.2025 інші недоліки, на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позивачем не усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, зазначену вище позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Окрім цього, доцільним є роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такої.

У зв`язку з наведеним повернення заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних вище невідповідностей вимогам закону позивач має право повторного звернення до суду із вказаною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

позовну заяву МОТОРНОГО (ТРАНСПОРТНОГО) СТРАХОВОГО БЮРО УКРАЇНИ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу МОТОРНОМУ (ТРАНСПОРТНОМУ) СТРАХОВОМУ БЮРО УКРАЇНИ, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію ухвали надіслати позивачу МОТОРНОМУ (ТРАНСПОРТНОМУ) СТРАХОВОМУ БЮРО УКРАЇНИ.

Відповідно до положень ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала про повернення заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мар`яна МУСІЄНКО