Єдиний унікальний номер 725/8431/23
Номер провадження 2/725/995/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2025 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді: Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Рогатинович А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року позивач звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

У позові посилався на те, що 30.06.2022 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТзОВ «Торговий Дім «МАРВЕЛ» був укладений Договір добровільного страхування №011101/4100/0000267, предметом якого є страхування транспортного засобу «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

29.11.2022 року в м.Чернівці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «PAJERO WAGON», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 ..

Відповідно до постанови Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18.05.2023 року №725/7343/22, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

За Звітом №48687 від 20.06.2023 року, складеного СОД ОСОБА_3 , розмір відновлювального ремонту та матеріального збитку з урахуванням зносу становить 410 619,11грн. Крім цього, згідно Рахунку ТОВ «Олімп-Моторс» № СОМ-М-ОМ-К-220188 від 03.12.2022 року, додаткового Рахунку № СОМ-К-230115 від 20.01.2023 року, а також Актів виконаних робіт № ОМ-К-230115 від 23.03.2023 року, № ОМ-М-ОМ-К-220188 від 27.03.2023 року, № ОМ-М-230064 від 29.03.2023 року, ремонт складає 410 439,51грн..

У відповідності до умов Договору страхування (п.17.1; 17.2; 7.1; 7.2; 8.1; 8.3), ПрАТ «СК «УНІКА», на підставі страхового Акту № та Акту № -доплата, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 410439,51грн. на рахунок СТО (здійснено 19.01.2023 року виплату 386170,20грн. /платіжне доручення № 068032/ + здійснено 08.02.2023 року доплату 24269,31грн. /платіжне доручення № 071452/).

Тобто, страхове відшкодування становить собою суму завданих Страхувальнику збитків за мінусом франшизи, розмір якої встановлюється в Договорі страхування.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, ПрАТ «СК «УНІКА» (позивач) набув права зворотної вимоги до Відповідача у справі (та його страховика ОСЦПВ у межах страхової суми (ліміту) із вирахуванням франшизи).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у Страховій компанії «ЕТАЛОН», за полісом ЕР/208400311 (страхова сума по майну 130000,00грн., франшиза 2600,00грн.), згідно Довідки НПУ та Централізованої бази МТСБУ. На сьогоднішній день, Страхова компанія не виконала взяті зобов`язання в межах страхової суми 127 400,00грн.. Різниця не відшкодованої суми складає 283039,51 грн.

Просив стягнути з відповідачки на користь позивача 283039,51 грн. завданої шкоди та судові витрати.

Розгляд справи відбувався у відсутність представника позивача, який надав заяву про те, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, виходячи з обставин та доказів, вказаних у позові. Розгляд справи просив проводити у його відсутність.

Представник відповідачки - адвокат Кутровська Н.Б. в судовому засіданні пояснила, що із заявленими позовними вимогами її довірителька не погоджується. Зокрема вважає, що до ОСОБА_1 не перейшло право вимоги у порядку суброгації, так як суброгація застосовується лише до майнового страхування. Крім того, звертала увагу на те, що докази, якими обґрунтовано позовні вимоги, не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема пошкодження, які були виявлені та зазначені при фіксуванні події ДТП у межах адміністративної справи, абсолютно не відповідають тим пошкодженням, які визначені актами та рахунками. Вважає, що розмір завданого збитку є значно меншим, ніж заявлений у позові. Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача,дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що 30.06.2022 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТзОВ «Торговий Дім «МАРВЕЛ» укладено Договір добровільного страхування №011101/4100/0000267, предметом якого є страхування транспортного засобу «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.13-14 на звороті).

29.11.2022 року в м.Чернівці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «PAJERO WAGON», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 ..

Відповідно до постанови Першотравневого районного суду м.Чернівців від 18.05.2023 року №725/7343/22, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України (а.с.47).

Частиною 2 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 27.01.2014р. у справі №910/3023/13, Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі №910/9396/17.

Згідно умов Договору страхування (п.17.1; 17.2; 7.1; 7.2; 8.1; 8.3) ПрАТ «СК «УНІКА», на підставі страхового Акту № та Акту №-доплата, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 410439,51грн. на рахунок СТО

Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування», визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У цій же ж статті зазначено, франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Тобто, страхове відшкодування становить собою суму завданих Страхувальнику збитків за мінусом франшизи, розмір якої встановлюється в Договорі страхування.

Згідно п.10.4. Договору страхування передбачено франшизу у розмірі 0% від страхової суми.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вимогами ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як зазначає Верховний Суд України в листі від 19.07.2011, перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

У спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України №6-112цс13 від 25.12.2013р.

Отже, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах загального строку позовної давності та у межах фактичних витрат незалежно від коефіцієнту зносу, ПДВ, оцінки транспортного засобу тощо, право вимоги переходить до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) встановлено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72).

Таким чином, з наведеного слідує, що виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, ПрАТ «СК «УНІКА» (позивач) набув права зворотної вимоги до Відповідача у справі (та його страховика ОСЦПВ у межах страхової суми (ліміту) із вирахуванням франшизи).

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.14 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у Страховій компанії «ЕТАЛОН», за полісом ЕР/208400311 (страхова сума по майну 130000,00грн., франшиза 2600,00грн.), згідно Довідки НПУ та Централізованої бази МТСБУ. На сьогоднішній день, Страхова компанія не виконала взяті зобов`язання в межах страхової суми 127400,00грн.. Різниця не відшкодованої суми складає 283039,51грн..

Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 9.1. страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. 9.2. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130 тисяч гривень на одного потерпілого. За ст. 12.1. Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно ст. 22.1. Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 36.1. Закону, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. За ст. 36.6. Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У справі № 922/1436/17 постановою КГС у складі Верховного Суду від 10 липня 2018 року визначено таке: Відповідач як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Як зазначив у своїй постанові від 10.02.2016 року Верховний Суд України, за змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, наведені вище обставини дають підстави дійти висновку про те, що у відповідачки ОСОБА_1 перед позивачем ПрАТ «СК «УНІКА» виник обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Разом з тим, на думку суду, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню сума матеріального збитку, яка встановлена висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи №2609-Е від 11.12.2024, згідно якої вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент ДТП 29.11.2022, виходячи з наданих матеріалів справи, становить 273 042,06 грн. (а.с.174-183).

При цьому доводи представника відповідачки адвоката Кутровської Н.В. з приводу того, що розмір збитків є значно меншим, ніж той, що заявлений у позові, є безпідставними та нічим не обґрунтованими. Відповідачем не надано належних доказів на спростування розміру шкоди, встановленої позивачем чи висновком експерта.

Крім того, зважаючи на задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню й судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.933, ст..1166, ст..1191 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (код за , місцезнаходження: вул.Теліги Олени,6В м.Київ, 04112) вартість матеріального збитку у розмірі 273042 (двісті сімдесят три тисячі сорок дві)грн. 06коп., а також судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 4075 (чотири тисячі сімдесят п`ять)грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого районного

суду міста Чернівців Вольська-Тонієвич О.В.