Справа № 521/8271/25
Провадження № 2-о/521/355/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи за підсудністю

21 травня 2025 року суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Ганошенко С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, про усиновлення дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 20.05.2025 звернувся до суду із заявою про усиновлення дитини.

Заявник в заяві обґрунтовує підсудність справи за ст.310 ЦПК України, тобто заява про усиновлення дитини або повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування, подається до суду за місцем їх проживання. Заявник на підтвердження свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 долучає акт обстеження житлово-побутових умов від 25.04.2025 року та договір оренди житла від 01.01.2025 року. Також заявником надана копія паспорту, відповідно до якої заявник зареєстрований з 25.11.2005 року за адресою: АДРЕСА_2 , що на думку заявника є доказами його проживання на території Хаджибейського районного м.Одеси.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами убачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

При вирішенні питання про прийняття заяви про усиновлення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підсудність даної заяви суду.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

В пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

В пункті 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що питання про підсудність справ визначається Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема розділом IV - щодо справ окремого провадження.

Відповідно до ст. 310 ЦПК України заява про усиновлення дитини або повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування, подається до суду за місцем їх проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з ч.6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Правовідносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання, випадки їх обмеження регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, визначені наступні терміни: - місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги (абзац п`ятий статті 3 в редакції Законів від 15.08.2022 р. N 2518-IX).

Відповідно до частини 2 статті 16 Прикінцевих положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим.

Аналізуючи зазначені вище положення чинного законодавства, слідує, що дана категорія справ розглядається за місцем реєстрації заявника.

Як вбачається із наданого витягу з реєстру Іванівської територіальної громади ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована з 13.10.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.24)

Отже, місце реєстрації дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку заявник ОСОБА_1 бажає усиновити, територіально відноситься до юрисдикції Іванівського районного суду Одеської області.

Відповідно до ПОРЯДКУ декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого Постановою №235 від 07 лютого 2022 року Кабінетів міністрів України, а саме пунктом 10 Порядку передбачено, що у разі коли особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання та відомості про яке внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у декларації про місце проживання додатково до інформації, передбаченої пунктом 9 цього Порядку, зазначаються відомості про власника (співвласників) житла окремо стосовно кожного власника (співвласника) житла, а саме:

1) прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності);

2) дата народження;

3) реквізити паспортного документа особи (серія та/або номер, дата видачі, найменування уповноваженого суб`єкта, що видав, строк дії (за наявності) паспорта громадянина України або паспортного документа іноземця чи особи без громадянства);

4) реєстраційний номер облікової картки платника податків згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків;

5) відомості про документи, що підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна (назва, номер та дата документа, що підтверджує право власності);

6) контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, інші засоби зв`язку (за наявності).

У разі коли особа не є власником (співвласником) житла, за адресою якого декларується місце її проживання, декларування місця проживання особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, уповноваженої особи житла, яка підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису та відображається в декларації під час її формування. Згода власника (співвласників) житла не вимагається у разі декларування місця проживання дітей віком до 18 років за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання їх батьків або інших законних представників чи одного з них (п.11 Порядку)

Відповідно до п.10 Порядку, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини.

Згідно наданого заявником витягу з реєстру Іванівської територіальної громади, мати дитини (зацікавлена особа) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована з 30.06.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.12).

Отже, місце реєстрації матері дитини (зацікавленої особи) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також територіально відноситься до юрисдикції Іванівського районного суду Одеської області.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Тому суд вважає, що заява була подана із порушенням вимог ст. ст. 27, 28 ЦПК України, а саме: порушення правил підсудності.

Відповідно до частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст. 378 ч. 1 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Приймаючи до уваги, що справа не підсудна Хаджибейському районному суду міста Одеси, суддя вважає за необхідне надіслати справу за підсудністю до Іванівського районного суду Одеської області.

Керуючись ст. ст. 31, 32, 187, 294, 310, 316,378 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 521/8271/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, про усиновлення дитини - надіслати за підсудністю до Іванівського районного суду Одеської області (67200, Одеська область, Іванівський район, селище Іванівка, вул. Центральна, 81а).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення цієї ухвали.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО