Справа № 453/2105/24 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/573/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м.Львів

Справа № 453/2105/24

Провадження № 22-ц/811/573/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», яка підписана представником - Клименком Тарасом Васильовичем, на рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Сколе 21 січня 2025 року у складі судді Микитина В.Я. у справі за позовом ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

18 грудня 2024 року ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 450276-КС-003 від 19 вересня 2023 року в розмірі 116 503, 37 грн. та 2 422, 40 грн. судових витрат. В обгрунтування позову посилається на те, що 19 вересня 2023 року між сторонами укладено договір № 450276-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем 19 вересня 2023 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 450276-КС-003 про надання кредиту. Цього дня відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Крім того, позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який ним було введено/відправлено. Стверджує, що 19 вересня 2023 року між сторонами укладено договір № 450276-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 1 кредитного договору, ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику кошти у розмірі 29 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання коштів у кредит. Згідно із умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіка платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Вказує, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав та надав ОСОБА_1 29 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Також, 17 листопада 2023 року між сторонами у справі укладено додаткову угоду № 1 до договору № 450276-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, яка підписана у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в пункт 2.7 договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 26 липня 2024 року». Зазначає, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором № 450276-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором № 450276-КС-003 відповідача, але порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 450276-КС-003, ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 18 840 грн. Стверджує, що станом на 26 листопада 2024 року у відповідача утворилась заборгованість за договором в розмірі 116 503, 37 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 28 840,18 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 87 663,19 грн. Просив позов задовольнити.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 21 січня 2025 року частково задоволено позов ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 72 510 грн. заборгованості за кредитним договором. У решті позову відмовлено. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржує позивач. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси позивача, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 43 993,37 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 43 993,37 грн., в решті рішення суду залишити без змін; в разі задоволення цієї апеляційної скарги та у зв`язку із фактичним повним задоволенням позову - здійснити розподіл судових витрат по цій справі. Вказує, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 116 503,37 грн., що складається з: прострочених платежів по тілу кредиту - 28 840,18 грн.; прострочених платежів по процентах - 87 663,19 грн. Вказує, що відсотки по кредитному договору №450276-КС-003 нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам ЦК України, умовам договору про надання кредиту та правилам. Штрафні санкції не нараховувались та не включені до позовних вимог. Згідно умов договору та нового обов`язкового графіка платежів сторонами було погоджено, що якщо позичальник сплачує заборгованість згідно графіка платежів (без порушень), йому треба сплатити по договору 95 863,37 грн. з яких по процентах - 61 388,88 грн., оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховуються кожного дня проценти, зменшується. Отже, загальна сума до сплати дійсно становила би 95 863,37 грн. лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів. Однак, боржником було сплачено лише три платежі на погашення кредиту на загальну суму 18 840 грн. за договором № 450276-КС-003 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що призвело до збільшення процентної ставки, яка погоджена сторонами кредитного договору у пункті 3.2.2 договору. З розрахунку видно, що штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять до складу позовних вимог, а проценти за користування кредитом після 26 липня 2024 року не нараховувались і з 27 липня 2024 року їх розмір залишився незмінним - 87 663,19 грн. Стверджує, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем по кредитному договору, відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає ст.ст. 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України. Посилається на те, що позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані на залишок по тілу кредиту у межах строку дії договору, який був встановлений умовами Договору № 450276-КС-003 про надання кредиту від 19 вересня 2023 року і закінчувався 5 березня 2024 року.

Належно повідомлені про час та місце розгляду справи її учасники в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подали, що відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтями 524-526, 533-535 ЦК України передбачено, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, у якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 623 цього Кодексу боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Частиною 12 цієї норми встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору, хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Згідно із п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до ст. ст. 11, 18 цього Закону він застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно із ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Конституційний Суд України зауважив, що частиною 4 ст. 42 Конституції України передбачено, що участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Застосовуючи цю норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013). У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

Встановлено, що 19 вересня 2023 року сторонами укладено договір № 450276-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

19 вересня 2023 року ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 450276-КС-003 про надання кредиту.

19 вересня 2023 року ОСОБА_1 прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 450276-КС-003 про надання кредиту на умовах, визначених офертою.

Відповідно до п. 1 кредитного договору, ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику кошти у розмірі 29 000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит.

В умовах кредитного договору його сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2 цього договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіка платежів.

Згідно із п. 5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 цього договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов кредитного договору.

17 листопада 2023 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 450276-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписану в порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов додаткової угоди її сторони домовились внести зміни в пункт 2.7. договору та викласти «Термін дії Договору» у новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 26 липня 2024 року», а також враховуючи пункти 1-3 додаткової угоди, сторони домовились внести зміни до договору: «5.1. викласти пункт 2.3. договору в новій редакції, а саме: «2.3. Строк, на який надається Кредит: 45 тижнів.».5.2. викласти пункт 2.4. договору в новій редакції, а саме: «2.4. Процента ставка за Кредитом: з 17 листопада 2023 року до 12 січня 2024 року (включно) діє пільгова ставка 0,8618866% в день, якщо позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі, якщо строк прострочення чергового платежу у вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 12 січня 2024 року (включно) процентна ставка становитиме 1,14918207% в день; з 13 січня 2024 року 1,14918207% в день., фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку».

Листом АТ КБ «Приват Банк» від 24 грудня 2024 року за вих. № 20.01.0.0.0/7-241220/701-БТ повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту номер НОМЕР_2 , а також додано виписку по цьому рахунку за період з 19 вересня 2023 року по 26 липня 2024 року включно, з якої вбачається зарахування 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 на його рахунок 29 000 грн., що в сукупності з іншими доказами у своєму взаємозв`язку вказує на те, що позивач ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надав відповідачу кредит у розмірі 29 000 грн. на його банківський рахунок, який ним вказано.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом ОСОБА_1 та довідки про стан заборгованості станом на 27 листопада 2024 року, відповідач здійснював погашення заборгованості в загальній сумі 18 840 грн., втім неодноразово порушував графік обов?язкових платежів та допустив заборгованість за договором № 450276-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 116 503, 37 грн., що складається з: 28 840, 18 грн. - заборгованості за кредитом; 87 663, 19 грн. - заборгованості по відсотках.

ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 кошти за договором про надання кредиту у встановленому розмірі та на узгоджених між ними умовах, однак відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань у наведеній частині, у зв`язку з чим допустив заборгованість.

ОСОБА_1 не спростував розмір спірної заборгованості за вказаним кредитним договором, своїх розрахунків суду не нодано.

Оскаржуване рішення мотивоване наступним.

Встановлено, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору № 450276-КС-003 від 19 вересня 2023 року. Такий правочин, з урахуванням додаткової угоди №1 від 17 листопада 2023 року № 450276-КС-003, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України створює презумпцію його правомірності, у зв`язку з чим вказаний споживчий кредитний договір згідно зі ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до ст. 526 цього Кодексу, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов цього договору. ОСОБА_1 не виконав зобов`язань за цим договором. Заборгованість відповідачем не погашена.

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить в розмірі 28 840, 18 грн. 18 коп.

Заборгованість за відсотками, які позивач просить стягнути з відповідача (87 663, 19 грн.), у 3 рази перевищує розмір тіла кредиту (з урахуванням 18 840 грн. сплачених ОСОБА_1 на погашення заборгованості). Тобто позивач, надавши відповідачу послугу з споживчого кредитування на побутові потреби, оцінив його вартість для ОСОБА_1 , як споживача у 106 343, 37 грн., що в 4 рази перевищує тіло кредиту.

Нараховані позивачем суми по відсотках за користування позиками/кредитами не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів.

Передбачення в електронних договорах такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником яких є ОСОБА_1 як споживач, тим самим порушує його права споживача.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що така вимога позивача не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо, непомірним тягарем для відповідача ОСОБА_1 та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».

Встановивши неспівмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідача ОСОБА_1 та врахуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновкує, що розмір відсотків належить зменшити до розміру, що складатиме 200% від суми заборгованості за тілом кредиту (основною сумою боргу).

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості в розмірі 72 510 грн., з яких: 28 840,18 грн. - заборгованість за кредитом і 43 669, 82 грн. - проценти.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», яка підписана представником - Клименком Тарасом Васильовичем, залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено і підписано 20 травня 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: _______________ Ю.Р. Мікуш _______________Р. В. Савуляк