Провадження №2/639/253/25
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Яременко В.В.,

представника позивача - Палагіної Ю.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу №643/10453/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ :

16 вересня 2024 року до Московського районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Палагіної Юлії Володимирівни, із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських правОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неї, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що у вересні 2008 року у шлюбі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народилася дитина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згодом шлюб між батьками позивача було розірвано.

Водночас, після розірвання шлюбу відповідач не цікавився життям своєї дитини, не займався її вихованням та утриманням, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?зків. Позивач перебувала на утриманні своєї матері, яка самостійно займалася вихованням своєї доньки, створювала належні умови для проживання і навчання. Саме мати позивача - ОСОБА_3 , піклувалася про здоров`я своєї дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова було стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки - позивачки по справі.

Проте, навесні 2024 року матір позивача трагічно загинула після чергового ракетного обстрілу міста Харкова військовими формуваннями країни- агресора: ворожий снаряд влучив у будинок, де мешкала позивач зі своєю родиною - мамою, бабусею та дідусем. Як наслідок - бабуся та матір позивача загинули. На теперішній час ОСОБА_1 знаходиться під тимчасовою опікою свого рідного дідуся ОСОБА_4 , та дядька по лінії матері - ОСОБА_5 (брат матері), ІНФОРМАЦІЯ_3 , де наразі вона і проживає.

Крім того зазначила, що відповідач обізнаний про ситуацію, що склалася, проте не виявив бажання щодо виконання своїх батьківських обов?язків, які передбачені законом та моральними засадами.

Звернення до суду обумовлено тим, що дядько позивача має намір встановити піклування над нею, у зв`язку із чим він звертався до Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, але отримав роз`яснення, що опіка/піклування призначається над дітьми, які мають статус дитини-сироти або дитини позбавленої батьківського піклування.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.09.2024 передано за підсудністю цивільну справу №643/10453/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року цивільну справу №643/10453/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав передано для розгляду до Московського районного суду м. Харкова.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.10.2024 скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Призначено підготовче судове засідання.

13 березня 2025 року від Департаменту служб у справах дітей надійшов Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 березня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №643/10453/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Палагіна Ю.В., яка діє на підставі Ордеру № б/н від 11.03.2024 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовільнити, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі.

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, надали висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши надані та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась позивач, ОСОБА_1 , батьками якої є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим повторно Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 12).

Представник позивача в судовому засіданні повідомила, що батьки позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі Згодом шлюб між ними було розірвано.Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 перебувала на утриманні своєї матері, яка самостійно займалася вихованням своєї доньки, створювала належні умови для проживання і навчання. Саме мати позивача - ОСОБА_3 , піклувалася про здоров`я своєї дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. ОСОБА_7 зі своєю родиною - мамою, бабусею та дідусем проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Представник позивача повідомила, що навесні 2024 року матір позивача трагічно загинула після чергового ракетного обстрілу міста Харкова військовими формуваннями країни- агресора: ворожий снаряд влучив у будинок, де мешкала позивач зі своєю родиною - мамою, бабусею та дідусем. Як наслідок - бабуся та матір позивача загинули.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача, ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 (а.с.13).

У зв?язку з тим, що мати позивача померла, у неповнолітньої ОСОБА_1 виникло право на звернення до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав.

Також представник позивача зазначила, що На теперішній час ОСОБА_1 знаходиться під тимчасовою опікою свого рідного дідуся ОСОБА_4 , та дядька по лінії матері - ОСОБА_5 (брата матері), ІНФОРМАЦІЯ_3 , де наразі вона і проживає. Крім того зазначила, що відповідач обізнаний про ситуацію, а саме що ОСОБА_3 , мати дитини, загинула, дитина фактично залишилась без батьківського піклування, однак не виявив бажання щодо виконання своїх батьківських обов?язків, які передбачені законом та моральними засадами. Відповідач не цікавився життям своєї дитини, не займався її вихованням та утриманням, має заборгованість по аліментам та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?зків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.09.2010 по справі №2-2610 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.03.2010 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с. 19-23).

Згідно розрахунку заборгованості в межах виконавчого провадження №27201616, ОСОБА_2 має заборгованість по аліментам у розмірі 285 272,62 грн. (а.с. 31-32).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 березня 2021 року подання старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шеїної Олени Сергіївни про розшук боржника ОСОБА_2 задоволено. Оголошено у розшук боржника: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , остання відома адреса проживання боржника: АДРЕСА_2 (а.с. 19-23).

Листом від 15.07.2024 №09-17/613 директор КЗ «Харківський ліцей №65 Харківської міської ради» повідомила, що ОСОБА_8 навчається у вказаному навчальному закладі з другого класу. Мати ОСОБА_14 - ОСОБА_3 , брала активну участь у навчанні та вихованні дитини, цікавилась навчальними досягненнями та поведінкою, слідкувала за здоров`ям доньки, систематично відвідувала батьківські збори, брала активну участь у громадському житті класу. ОСОБА_2 , батько ОСОБА_1 , за час навчання дитини в закладі не приділяв увагу дитині, не цікавився її навчанням, вихованням. Батьківські збори не відвідував» (а.с.14).

Згідно листа від 17.07.2024 №420/0/535-24 директор КНП «Міська дитяча поліклініка №2 Харківської міської ради повідомила, що за інформацією, наданою лікарем-педіатром ОСОБА_10 батько дитини - ОСОБА_2 до лікарів підприємства з дитиною не звертався, про стан здоров`я доньки не цікавився, з медичними працівниками комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №2 Харківської міської ради не контактував (а.с.15).

Листом від 18.07.2024 №705 директор КНП ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» повідомила, що за інформацією лікуючого лікаря, ОСОБА_1 , ОСОБА_11 батько дитини ОСОБА_2 станом здоров`я дитини не опікувався та з лікуючим лікарем не спілкувався (а.с.16).

Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей ХМР листом від 24.07.2024 повідомила аналогічну інформацію про бездіяльність ОСОБА_2 , що виражається у його відсутності у житті дитини ОСОБА_12 (а.с.17-18).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є вдовою покійного брата рідного дідуся позивача, ОСОБА_1 . Дідусь ОСОБА_14 - ОСОБА_15 та покійний чоловік свідка були рідними братами. З родиною ОСОБА_17 знайома багато років, а саму ОСОБА_18 знає з моменту її народження. Її батьками є нині покійна ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Після народження ОСОБА_19 подружнє життя ОСОБА_20 та ОСОБА_21 погіршилося, зі спливом кількох років після народження ОСОБА_22 та ОСОБА_21 розлучилися. З того моменту ОСОБА_2 не цікавився життям доньки - він ніколи не приїздив до ОСОБА_19 у гості, не проводив з нею час, не займався її вихованням та утриманням. Матір ОСОБА_23 самостійно виховувала та утримувала доньку. Ніхто з рідних не знав, що із ОСОБА_21 та де він проживає. У травні цього року від влучання ракети у будинок сім 'ї ОСОБА_24 трагічно загинула мама ОСОБА_19 - ОСОБА_3 . За допомогою соціальних мереж вдалося розшукати батька ОСОБА_19 - ОСОБА_21 . ОСОБА_26 звернулася до батька з проханням посприяти у тому, щоб поновити документи, адже документи ОСОБА_19 було знищено в квартирі. Проте, з розмови з батьком ОСОБА_19 стало відомо, що він проживає в області та зловживає алкогольними напоями. В той день, коли ОСОБА_19 вдалося вмовити батька приїхати до міста Харкова для того, щоб у присутності законного представника (батька) ОСОБА_26 могла забрати дублікати знищених документів, ОСОБА_21 не з 'явився в заздалегідь обумовленому місці та час. Пізніше ОСОБА_21 пояснив доньці це тим, що він перед поїздкою вживав алкогольні напої, тому проспав потрібну станцію. Більше за допомогою ОСОБА_26 до батька не зверталася. У свою чергу ОСОБА_2 йович також не виявляв бажання піклуватися донькою, займатися її вихованням та утриманням.

Також, представником Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надано Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 у письмових поясненнях, наданих Службі у справах дітей по Новобаварському району в ході проведення бесіди з ним, повідомив, що він не може виховати та утримувати дитину, у зв?язку з відсутністю заробітної плати, постійного місця проживання, тощо, але заперечує проти позбавлення його батьківських прав, зобов`язувався утримувати дитину, цікавитися станом її здоров`я, спілкуватися з нею (а.с. 112-113).

Отже, враховуючи вищезазначене, можна зробити висновок, що мати сама виховувала ОСОБА_27 , оточувала її турботою та піклуванням, для неї були створені всі необхідні умови для нормального розвитку без участі батька. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Відповідно до Висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 13.03.2025 № 157, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування дійшов беззаперечного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 112-113).

Частиною1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)».

У цьому контексті недостатньо встановити, що дитину може бути поміщено у краще середовище для її виховання (див. рішення у справі К. і Т., зазначене вище, п. 173). Не може також бути виправданим захід, що роз`єднує сімейні зв`язки, самим лише посиланням на ненадійний стан батьків, що може бути вирішено за допомогою менш радикальних засобів, такими як цільова матеріальна допомога та соціальна підтримка, а не шляхом розлучення сім`ї (див., наприклад, рішення у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 50, від 18 грудня 2008 року).

У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87).

Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC],N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.

Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова № 3) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абзац 2 пункту 16 Постанови № 3).

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позбавлення батьківських прав є виключним і надзвичайним засобом впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Також матеріально не забезпечує дитину, не сплачує аліменти, які стягнуті за рішенням суду, має заборгованість по сплаті аліментів, у зв?язку з чим був оголошений у розшук.

Отже, враховуючи те, що позивачем було в повній мірі доведено факт ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, щодо необхідності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 7, 19, 150, 164, 165, 166 СК України, ст. ст. 8, 12, 14, 15 Закону України «Про охорону дитинства», суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітньої дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55.

Повний текст рішення складено 23.05.2025

Суддя В.В. Труханович