Справа № 212/6840/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого області у складі: головуючого Пустовіт О.Г., за участю секретаря судового засідання Голуб О.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом адвоката Нєстєрової (Кірган) Олени Олегівни до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

В провадження Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява.

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просила стягнути з ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з умисної виплати аліментів, стягнення яких відбувається за судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2017, справа №214/6110/17 за період з 10.10.2017 року по 01.06.2024 року в розмірі 62140,62 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2015 року, який 28.09.2016 розірвано на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа № 214/4651/16-ц). Сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2017 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 25.10.2017 до досягнення дитиною повноліття.

На теперішній час судовий наказ про стягнення аліментів перебуває на виконанні в ПОКРОВСЬКОМУ ВІДДІЛІ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА). Відповідач свої обов`язки щодо утримання дитини ігнорує, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 20.06.2024 року складає 62140,62 грн. Таким чином, пеня по аліментам становить 62140,62 гривень, яку просить стягнути в судовому порядку. Судові витрати зі сплати судового збору просили покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 26.07.2024 справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

До судового засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі, просила задовольнити вимоги.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що сплачував аліменти, поки працював, але не регулярно. З 2023 року не платив, бо не було роботи. Влаштуватись на роботу йому складно, бо з 1997 року страждає на хронічний психічний розлад у вигляді розумової відсталості легкого ступеня зі значним відхиленням у поведінці. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як передбачає ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

На підставі судового наказу, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 28.11.2017 року відкрито виконавче провадження №55833275 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 . на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 25.10.2017 до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.02.2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

ПОКРОВСЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у відповідності до якого станом на 20.06.2014 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 62140,62 гривень.

Відповідно до статті 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Суд також враховує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді сплати неустойки.

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року, на підставі частини першої ст.58 Конституції України має зворотню дію в часі. (Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18).

Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Згідно з формулою обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, вказано наступне.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, формула є такою: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1%.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Такі висновки щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів викладені в постанові Великої Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616 цс 18).

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

При виплаті аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

Якщо ж місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Позивачем розрахунок заборгованості не проведено, просить стягнути пеню в розмірі 100% заборгованості.

Самостйно зробити розрахунок суд не має можливості, оскільки як вбачається з довідки про заборгованість, наданої органом державної виконавчої служби, відповідач періодично здійснював сплату аліментів, яка зараховувалась державним виконавцем в рахунок вже існуючої заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач, звертаючись до суду з позовною вимогою до відповідача про стягнення з платника аліментів неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що з вини ОСОБА_1 , який зобов`язаний сплачувати аліменти за судовим наказом Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2017 року (справа № 214/6110/17), виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина з 10.10.2017 року по 01.06.2024 року у розмірі 62140,62 грн.

На підтвердження позовних вимог надано розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем Покровського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП № 55833275.

Разом з тим, суд вважає, що на підставі зібраних у справі доказів розрахунок пені здійснити не уявляється можливим.

Так, для розрахунку суми пені стягувач мала отримати належний розрахунок державного виконавця, на виконанні якого перебуває виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів, про сплату аліментів боржником у періоди, за який стягувач визначає пеню. Тобто, визначивши всі нараховані аліменти у такому періоді, державний виконавець в таблиці мала зафіксувати всі сплачені фактично боржником суми та дату таких платежів, що створювало б картину дійсного погашення аліментів.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву та не спростував зазначені розрахунки заборгованості зі сплати аліментів. З таких обставин, суд не може самостійно здійснювати розрахунок пені.

Відповідач не надав доказів, що заборгованість зі сплати аліментів за період за спірний період виникла не з його вини.

Судом не беруться до уваги доводи відповідача про неможливість сплати аліментів у призначеному розмірі, оскільки матеріали справи не містять відомостей про матеріальний стан відповідача, наявності чи відсутності в нього нерухомого/нерухомого майна чи іншого доходу. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу, що ним сплачуються аліменти хоч в якомусь розмірі та ним вживаються заходи для утримання дитини. Також не надано доказів звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Грошові кошти на утримання неповнолітніх дітей зобов`язані виплачувати всі батьки, тим більше ті, щодо яких виноситься судове рішення. У переліку видів заробітної плати та інших доходів, з яких здійснюється утримання аліментів на неповнолітніх дітей, прямо вказується, що до подібних доходів відносяться всі види пенсій та допомог по тимчасовій непрацездатності. Непрацездатність і потреба чоловіка, неможливість власними коштами забезпечити своє утримання не знімають з нього обов`язки, передбачені законодавством України по виплаті аліментів.

Зміна сімейного стану, погіршення фінансового становища платника аліментів, народження інших дітей, організація платником аліментів відпочинку та оздоровлення дитини, наявність батьків пенсійного віку, інших членів сім`ї, родичів, які потребують фінансової допомоги, самі собою не є підставою для невиконання обов`язку з утримання дитини, а тому не виключає вину боржника у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Адже, аліменти є власністю дитини, стягнення неустойки сприятиме захисту інтересів дитини, її права на належний рівень життя та належне виконання зобов`язання зі сплати аліментів боржником надалі.

Отже, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами сімейного кодексу України.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Здійснюючи розрахунок пені суд враховує положення ч.1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня.

Таким чином, враховуючи, що розмір пені у даному випадку перевищує загальну заборгованість по сплаті аліментів, позов підлягає задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі заборгованості по аліментам 62140,62 гривень.

Враховуючи, що Позивач звільнений від сплати судового збору то за вимогами статті 141 ЦПК України з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтею 196 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню (неустойку) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у розмірі 62140,62 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний тест рішення виготовлено 16 травня 2025 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт