єдиний унікальний номер справи 531/685/25
номер провадження 2/531/455/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м.Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Попова М.С. за участі секретаря судових засідань Клименко Т.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Паріс», за участі представника позивача Дячок Станіслава Миколайовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК «Паріс» звернулось до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованості по кредиту в розмірі 34840,39 грн.

У позовній заяві посилаються на те, що 17.10.2019 року між ОСОБА_1 та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір № 0042459 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Копія Заяви-Договору № 0042459 від 17.10.2019 року та копія Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГОТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена Рішенням Правління АКЦОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» Протокол 01102019/1 від 01.10.2019 року (додаються). Як вбачається з Заяви-Договору № 0042459 від 17.10.2019 року, Відповідач підписанням Заяви-Договору акцептувала укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору. За умовами Заяви Відповідачеві було надано споживний кредит (надалі по тексту - Кредит), шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 20 512,82 гривень, строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка % річних 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3% від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору № 0042459 від 17.10.2019 року, відповідач отримала платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору, що підтверджується Розпискою щодо отримання платіжної картки 17.10.2019 року. Грошові кошти у сумі 20 512,82 гривень були зараховані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» 17.10.2019 року на картковий рахунок Клієнта, що підтверджується Випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. Відповідно до п.п. 7.3.1. Публічної пропозиції, погашення Клієнтом заборгованості за Споживчим кредитом, в тому числі щомісячного платежу здійснюється щомісячно та/або в дату повного погашення заборгованості за Споживчим кредитом, починаючи з місяця, наступного після місяця оформлення Споживчого кредиту, за ануїтентною схемою погашення (ряд рівних грошових платежів, що здійснюються через рівні проміжки часу) у розмірах і терміни (дати), визначені Графіком платежів, шляхом забезпечення наявності грошових коштів у відповідних сумах на Рахунку для погашення заборгованості, що зазначений у Заяві-Договорі. Додатком № 1, який є невід`ємною частиною Заяви-Договору № 0042459 від 17.10.2019 року визначаються такі деталі: складові загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення Кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за договором. У разі порушення терміну погашення заборгованості за Споживчим кредитом, в тому числі щомісячного платежу, в тому числі його частини, встановленого Графіком платежів, така заборгованість, у тому числі щомісячний платіж (або його частина) вважається простроченим починаючи з наступного дня за днем встановленого терміну погашення згідно з Графіком платежів і до дня погашення простроченої заборгованості. З дня виникнення простроченої заборгованості, банк має право нараховувати штрафні санкції за порушення строків погашення заборгованості за Споживчим кредитом, у тому числі Щомісячних платежів у розмірі 10,00 гривень за кожен день прострочення платежу. Сплата штрафу та/або пені не звільняє Клієнта від виконання зобов`язань, за порушення яких передбачені штраф та/або пеня, і так само не звільняє його від обов`язку відшкодувати Банку збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за Договором, у тому числі будь-які витрати, що були понесені Банком у зв`язку зі стягненням заборгованості з Позичальника за Договором. (п. 7.3.11 Публічної пропозиції).

29.09.2021 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» (АТ «РВС БАНК») та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» (11.07.2024 року змінило свою назву на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК«ПАРІС»), було укладено ДОГОВІР ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВА ВИМОГИ 29/09/2021-1. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Договору відступлення права вимоги Первісний Кредитор у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а Новий Кредитор приймає (набуває) права вимоги Первісного Кредитора за Кредитними Договорами зазначеними у Додатку №1 до цього Договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» та боржниками. Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до Відповідача за Заявою- Договором № 0042459 від 17.10.2019 року на загальну суму 32 607,11 гривень (позиція 208), з яких: - заборгованість за тілом кредиту 16 845,03 гривень; - заборгованість за процентами 4 685,24 гривень; - заборгованість за комісією 11 076,84 гривень; - заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 100,00 гривень.

На дату звернення до суду Відповідач грошові кошти отримані в кредит не повернув та інші платежі передбачені умовами Договору не сплатив. Станом на 10.03.2025 року заборгованість Відповідача перед ТОВ «ФК «ПАРІС» становить 32 707,11 гривень, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 16 845,03 гривень; - заборгованість за процентами 4 685,24 гривень; - заборгованість за комісією 11 076,84 гривень; -заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 100,00 гривень.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 32 707,11 гривень, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції, Позивачем нараховано: - 397,86 гривень за користування грошовими коштами за період 29.09.2021 року по 23.02.2022 року (розраховано за формулою [Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів]), та - 1 735,42 гривень інфляційних втрат за період 29.09.2021 року по 23.02.2022 року. ([Індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]).

Таким чином, всього до стягнення з Відповідача підлягає сума у розмірі:32 707,11 гривень боргу за кредитом + 397,86 гривень (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) + 1 735,42 гривень інфляційних втрат, а всього разом: 34 840,39 гривень.

Ухвалою від 21.03.2025 було відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

У позовній заяві мається клопотання представника позивача, про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач у встановлений судом строк відзиву не надала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляла.

Ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками відповідач отримала 26.03.2025.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних письмових матеріалів та доказів.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Встановлено, що 17.10.2019 року ОСОБА_1 та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір № 0042459 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідач підписанням Заяви-Договору акцептувала укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору.

За умовами Заяви відповідачу було надано споживний кредит (надалі по тексту - Кредит), шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 20 512,82 гривень, строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка % річних 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3% від суми наданого Кредиту.

У день підписання Заяви-Договору № 0042459 від 17.10.2019 року, відповідач отримала платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору. Грошові кошти у сумі 20 512,82 гривень були зараховані АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РВС БАНК» 17.10.2019 року на картковий рахунок відповідача.

29.09.2021 року між АТ «РВС БАНК» (АТ «РВС БАНК») та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» (11.07.2024 року змінило свою назву на ТОВ «ФК«ПАРІС»), було укладено ДОГОВІР ПРО ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВА ВИМОГИ 29/09/2021-1.

Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до Відповідача за Заявою- Договором № 0042459 від 17.10.2019 року на загальну суму 32 607,11 гривень, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 16 845,03 гривень; - заборгованість за процентами 4 685,24 гривень; - заборгованість за комісією 11 076,84 гривень; - заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 100,00 гривень.

ТОВ «ФК «ПАРІС» було направлено відповідачці вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання від 30.09.2021 № 208/29/09-2, шляхом погашення усієї заборгованості за кредитом, що підтверджується списком згрупованих відправлень Укрпошти, описом вкладення у цінний лист та копією квитанції від 01.10.2021, яка залишилась без виконання.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 0042459 від 17.10.2019 загальна сума заборгованості станом на 10.03.2025 становить 32 707,11 гривень, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 16 845,03 гривень; - заборгованість за процентами 4 685,24 гривень; - заборгованість за комісією 11 076,84 гривень; -заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 100,00 гривень.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 32707,11 грн, позивачем у відповідності до положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу та п.7.7.2.17 публічної пропозиції нараховано 397,86 грн 3% річних за користування грошовими коштами в період з 29.09.2021 по 23.02.2022; 1735,42 грн інфляційних втрат за період з 29.09.2021 по 23.02.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. ст. 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно із ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Проте відповідачка умови договору своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала, будь-яких доказів того, що у повному обсязі повернула кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16845,03 грн, заборгованості за процентами у розмірі 4685,24 грн та за пенею у розмірі 100,00 грн.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією, слід зазначити наступне.

10.06.2017 набув чинності ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які Банком встановлена щомісячна комісія за супроводження кредиту.

Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення комісії у сумі 11076,84 грн.

Що стосується вимог позивача про застосування наслідків прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то в цій частині суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексуУкраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, до стягнення підлягають:

- 3 % річних у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання за період з 29.09.2021 до 23.02.2022 на заборгованість в розмірі 21630,27 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 16845,03 грн, процентів 4685,24 грн та пені у розмірі 100,00 грн, та становить 263,12 грн;

- інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 29.09.2021 до 23.02.2022 на заборгованість в розмірі 21630,27 у розмірі 1147,69 грн.

Таким чином вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача підлягають до стягнення інфляційні втрати у розмірі 1147,69 грн та 3% річних у розмірі 263,12 грн.

За викладених вище обставин, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту, відсотків та пені за кредитним договором.

Отже, загальна заборгованість за Договором № 0042459 від 17.10.2019, з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних становить 23041,08 грн та підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Паріс".

Також з відповідачки на користь позивача, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, у виді сплаченого судового збору, пропорційно задоволеній частині позовних вимог (66,13%) у розмірі 1601,93 грн.

Керуючись ст.ст.526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України, керуючись ст. ст. 81,141, 206,259, 263-265ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС», за участі представника позивача Дячок Станіслава Миколайовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , на користь Товариства зобмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» ( ідентифікаційний код: 38962392) заборгованість за Заявою-Договором № 0042459 від 17.10.2019 станом на 10.03.2025, у розмірі 23041,08 грн. (двадцять три тисячі сорок одна гривня вісім копійок), з яких 16845,03 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4685,24 грн - заборгованість за відсотками; 100,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня); 1147,69 грн - інфляційні втрати (нараховані за період з 29.09.2021 по 23.02.2022); 263,12 грн - 3 % річних (нараховані за період з 29.09.2021 по 23.02.2022). У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , на користь Товариства зобмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» ( ідентифікаційний код: 38962392), суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складає 1601,93 грн. (одна тисяча шістсот одна гривня дев`яносто три копійки).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя М.С.Попов