Справа № 463/206/25
Провадження № 2-з/463/23/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,

представника позивача - Шаповала В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в режимі відеоконференції заяву представника позивача - адвоката Шаповала Володимира Сергійовича про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 чистокровної породи «Хорт» високої якості та особливо високої племінної цінності коричнево-білого кольору на прізвисько « ОСОБА_3 » та повернути її ОСОБА_1 , а також стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100000,0 гривень.

Представник позивача - адвокат Шаповал В.С. 23.05.2025 року подав суду заяву про забезпечення доказів, відповідно до якої просить витребувати у ОСОБА_2 копію її закордонного паспорта та його сторінки, де зазначена дата та місце перетину нею кордону України (конкретне місце перетину кордону відповідачем можливо встановити по печаткам проставленим у паспорті відповідача польськими та/або українськими прикордонниками, або за запитом суду до Державної прикордонної служби України); встановити пункт перетину державного кордону через який відповідач ОСОБА_2 здійснила свій в`їзд з собакою/-ами до України; витребувати у ОСОБА_2 ветеринарний сертифікат для некомерційних перевезень собак, котів і тхорів (декларація), який відповідач подавала до митниці; у разі відсутності у ОСОБА_2 ветеринарного сертифікату для некомерційних перевезень собак, котів і тхорів (декларація), витребувати його копію із пункту перетину державного кордону України, де ОСОБА_2 здійснила свій в`їзд з собакою/-ами до України; витребувати у відповідача ОСОБА_2 довіреність, яку на супровід собаки Омелиці начебто надала їй позивач.

Заяву мотивує тим, що сторона позивача має намір за допомогою витребуваних доказів спростувати у судовому засідання твердження відповідача ОСОБА_2 про нібито придбання предмету спору (собаки) у позивача шляхом обміну. Стверджує, що у сторони позивача є підстави вважати, що засоби доказування можуть бути втраченими або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Вважає, що суд має всі підстави для забезпечення доказів, оскільки сторона позивача самостійно надати такі докази не має можливості. Враховуючи наведене, просить задовольнити заяву про забезпечення доказів.

Представник позивача - адвокат Шаповал В.С. в судовому засіданні заяву підтримав з підстав викладених у такій, просить заяву про забезпечення доказів задовольнити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не повідомили суд про причини своєї неявки.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає за можливим розглянути заяву про забезпечення доказів за відсутності сторони відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали позову та заяви про забезпечення доказів, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто, обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (ч.2 ст.116 ЦПК України).

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч.3 ст.116 ЦПК України).

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч.4 ст.116 ЦПК України).

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви (ч.5 ст.118 ЦПК України).

Відповідно до п.п.4-6 ч.1 ст.117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Зі змісту вказаних статей вбачається, що у заяві про забезпечення доказів, мають бути зазначені: обставини, що можуть бути підтверджені доказами, які необхідно забезпечити. Ці обставини повинні належати до предмета доказування у справі; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим; справа для якої потрібні ці докази, або з якою метою потрібно їх забезпечити. Крім того, у заяві потрібно обґрунтувати, що особа вчинила всі можливі заходи для отримання необхідних відомостей, однак, через обставини, які не залежать від волевиявлення особи чи перебувають поза межами її контролю чи правомірного впливу, отримати запитувані відомості не виявилось можливим та при цьому існує загроза, що в подальшому останні можуть бути втраченими.

Таким чином, виходячи із аналізу наведених норм, суд задовольняє заяву про забезпечення доказів виключно у випадку, якщо є підстави вважати, що відповідний засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Саме, з метою недопущення випадків втрати доказів, забезпечення об`єктивного та всебічного розгляду і вирішення справи, існує інститут забезпечення доказів у цивільному судочинстві.

Суд звертає увагу на те, що слід відрізняти такі процесуальні дії як забезпечення та витребування доказів.

Для вирішення питання про забезпечення доказів, слід враховувати положення ст.116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. В інших випадках витребування доказів можливе у разі неможливості учасника самостійно надати докази, однак на іншій процесуальній стадії, а саме після відкриття провадження у справі.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 9901/385/19 дійшла висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що представником позивача не наведено підстав для забезпечення цих доказів, у поданій заяві не зазначено належного обґрунтування необхідності забезпечення доказів у запропонований заявником спосіб, належних та допустимих доказів, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, представник позивача не надає. Обґрунтованість заяви не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ч.ч.1-4 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Тобто, сторона позивача звертаючись до суду повинна була подати докази в обґрунтування своїх вимог разом із поданням позовної заяви.

Водночас, представником позивача у заяві не обґрунтовано, що сторона позивача вчинила всі можливі заходи для отримання необхідних відомостей (доказів), однак через обставини, які не залежать від волевиявлення особи (позивача) чи перебувають поза межами її контролю чи правомірного впливу, отримати запитувані відомості не виявилось можливим та при цьому існує загроза, що в подальшому останні можуть бути втраченими.

На підставі вищевикладеного, з огляду на предмет доказування і підстави заявленого позову, а також беручи до увагу стадію судового розгляду на якій перебуває справа, суд не вбачає підстав для задоволення відповідної заяви.

Керуючись ст.ст.116-119, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Шаповала Володимира Сергійовича про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя Грицко Р.Р.