Єдиний унікальний номер справи 333/4222/25
Номер провадження 2-н/333/442/25
УХВАЛА

іменем України

про відмову у видачі судового наказу

22 травня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя Стоматов Е.Г., перевіривши відповідність заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гронзо-ЗП» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості по внескам на витрати з управління багатоквартирним будинком за період з 01 травня 2022 року по 30 квітня 2025 року у загальному розмірі 11 192 гривень 77 копійок, крім того, судового збору у розмірі 302 гривні 80 копійок, вимогам ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2025 року в провадження Комунарського районного суду м. Запоріжжя в порядку наказного провадження надійшла заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гронзо-ЗП» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості по внескам на витрати з управління багатоквартирним будинком за період з 01 травня 2022 року по 30 квітня 2025 року у загальному розмірі 11 192 гривень 77 копійок, крім того, судового збору у розмірі 302 гривні 80 копійок.

Згідно ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 ч. 1ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання чи перебування, якщо інше не передбачено законом.

16 травня 2025 року відповідно до ч. 7 ст. 165 ЦПК України суддею було сформовано засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відповіді № 1386178 з Єдиного державного демографічного реєстру від 16 травня 2025 року вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

16 травня 2025 року, відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України, було направлено запит до Департаменту адміністративних послуг про надання відомостей щодо реєстрації місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі громади/Єдиному державному демографічному реєстрі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21 травня 2025 року до суду надійшов лист Департаменту адміністративних послуг від 20 травня 2025 року № 06.4-06/02/12632 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 18.01.1983 року по 27.07.2010 року. Знято з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

21 травня 2025 року до суду надійшов лист Департаменту адміністративних послуг від 20 травня 2025 року № 06.4-06/02/12633 про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.02.1995 року.

Однак, представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гронзо-ЗП» звернувся саме про солідарне стягнення боргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України передбачено, що якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені ч. 1 ст. 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що вимоги заявлені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гронзо-ЗП» між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є судовим рішенням та одночасно виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Чинним ЦПК України не передбачено можливості видачі судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з боржника після його смерті та залучення правонаступників боржника до участі у справі.

Виходячи з наведеного, суддя вважає, що у видачі наказу слід відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Суд вважає необхідним роз`яснити стягувачу наслідки відмови у видачі судового наказу.

Так, згідно з ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст. 160, 161, 163, 164, 165-166, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Об`єднаннЮ співвласників багатоквартирного будинку «Гронзо-ЗП» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості по внескам на витрати з управління багатоквартирним будинком за період з 01 травня 2022 року по 30 квітня 2025 року у загальному розмірі 11 192 гривень 77 копійок, крім того, судового збору у розмірі 302 гривні 80 копійок.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22 травня 2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов