Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3257/25
Номер провадження2/711/1752/25
26 травня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг,
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 квітня 2025 року означеній позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 711/3257/25 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.26-27).
25 квітня 2025 року від представника позивача за довіреністю Поліщука А.Б. до суду надійшла заява про виконання ухвали про залишення позову без руху, до якої було додано позовну заяву про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг №40528015 в новій редакції, в якій позовні вимоги пред`явлені до відповідача ОСОБА_1 (а.с.30-33).
Обгрунтовуючи позовні вимоги, викладені в позовній заяві в новій редакції, позивач зазначає, що надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ».
Оскільки в будинку АДРЕСА_1 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то нарахування за послугу здійснювалися згідно п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відповідно до якого, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири.
У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послугу здійснювалося згідно п.40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, відповідно до яких, у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалювальній площі квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища, відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018.
У квартирі АДРЕСА_2 не встановлено квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показів вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалювальній площі приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315.
Лічильник обліку гарячого водопостачання у квартирі АДРЕСА_2 встановлено, тому відповідно до п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води на підставі платіжного документа або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Відповідно до п. 26 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182, обсяги спожитої у будівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються між споживачами відповідно до Методики розподілу, згаданої вище.
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка на надання послуги, факт отримання послуги.
З огляду на викладене, позивач робить висновок, що з відповідачем укладено договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом акцепту публічної оферти відповідно до ст.642 ЦК України.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 26 травня 2025 року о 11 год 40 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку із цим, 26 травня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», на підставі ліцензії №374 від 30.11.2012, що видана Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с.17), та рішень Черкаської міської ради «Про забезпечення населення гарячим водопостачанням та центральним опаленням державним підприємством «Черкаська ТЕЦ» № 520 від 24.05.2000 (а.с.12-13) і «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг населенню м. Черкаси» № 1480 від 31.10.2007 (а.с.14), забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.05.2018 судом встановлено, що основним видом економічної діяльності Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» є виробництво електроенергії (а.с.15).
На підставі витягу з Положення про Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (далі - Положення) суд встановив, що Відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» заснований на приватній власності ПрАТ «Черкаське хімволокно» (а.с.18). Крім того, відповідно до п.2.6 Положення, суд встановив, що Відокремлений підрозділ має право бути позивачем, відповідачем та третьою особою в судових органах, від імені засновника вступати у встановлені законом правовідносини з іншими юридичними та фізичними особами.
Із листа-розрахунку по ОР №40528015 суд встановив, що надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води) до квартири АДРЕСА_2 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (а.с.6).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповіді Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №3596/4865-01-10 від 20.02.2025 за адресою: квартира АДРЕСА_2 , за якою рахується заборгованість перед позивачем, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована з 10.09.1982 і дотепер (а.с.9-10).
Таким чином, із досліджених у судовому засідання матеріалів справи, суд встановив, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які йому надає Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ».
Крім того, із розрахунків 3% річних та інфляційних втрат по о/р НОМЕР_1 суд встановив, що позивачем нараховано відповідачу, за період з 21.12.2018 до 31.01.2022, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, що складає 984,31 грн (а.с.8), та інфляційні втрати за період із січня 2019 року до січня 2022 року, що становить 2421,16 грн (а.с.7).
Також, в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача ОСОБА_1 ) від оплати таких послуг.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 15.03.2018 в справі №401/710/15-ц.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон №2189), до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Серед основних зобов`язань споживача Закон №2189 визначає оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189).
Частиною 3 ст.9 Закону №2189 встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Означеним положенням Закону №2189 кореспондуються положення кодифікованого закону, а саме: ст. 67, 68 ЖК України, якими передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Таким чином, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розумінні положень Закону №2189 та ЖК України, що йому надає ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», за вказаною вище адресою.
Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Вказаний розрахунок є зрозумілим, чітким та об`єктивним, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі, що заявлений до стягнення.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті означених житлово-комунальних послуг, а також свого контррозрахунку заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ним зобов`язань з оплати за отримані послуги. Крім того, відповідачем не доведено наявності розбіжності між здійсненими сплатами та тими сплатами, що відображені позивачем у листі-розрахунку по ОР №40528015. Також у матеріалах справи відсутні докази, що позивач неналежно надавав послуги, або відповідач відмовився від отримання вказаних послуг.
Щодо позовної вимоги позивача про стягнення із відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд зазначає про таке.
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 2421,16 грн та 3% річних в сумі 984,31 грн у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг.
Суд перевірив означені розрахунки на предмет їх відповідності положенням ч.2 ст.625 ЦК України та встановив, що позивачем вони виконані у чіткій відповідності до означеної норми матеріального права, а також з врахуванням суми боргу відповідача за надані послуги із постачання теплової енергії та гарячої води. Водночас матеріали справи не містять будь-яких контррозрахунків відповідача щодо помилковості або неправильності їх проведення позивачем.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Водночас, суд, визначаючи заборгованість за інфляційну складову боргу, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, керується нормою ч.1 ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається із мотивувальної частини позовної заяви (абз. 10 стр.5 позовної заяви в новій редакції, а.с.32) та розрахунку інфляційних по о/р НОМЕР_1 (а.с.7), позивач визначає суму інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача в розмірі 2421,16 грн.
Проте, у пункті 3 прохальної частини позовної заяви, заборгованість за інфляційну складову боргу, що просить позивач суд стягнути із відповідача, визначена в сумі 2471,16 грн, що на 50 грн більше, аніж розмір інфляційних втрат, що визначений позивачем у розрахунку інфляційних по о/р НОМЕР_1 (а.с.7).
Тому суд, керуючись ч.1 ст.13 ЦПК України, дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 2421,16 грн, оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, що сума боргу за означеною складовою боргу складає 2471,16 грн. Натомість матеріалами справи, зокрема, розрахунком інфляційних втрат по о/р НОМЕР_1 (а.с.7), що судом визнаний належним і допустимим доказом, підтверджується те, що розмір інфляційних втрат становить саме 2421,16 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача ОСОБА_3 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання є частково обгрунтованою, а тому такою, що підлягає частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Водночас ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із дослідженої платіжної інструкції №169 від 28.02.2025 (а.с.1) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, ст.67,68 ЖК України, ст.5,7,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, ч.8 ст.178, ст. 247, 258, 264, 265, 280-284, 289, 355 ЦПК України, суд
позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання (постачання гарячої води), за період із 01 листопада 2018 року до 01 лютого 2025 року, в розмірі 44 522 (сорок чотири тисячі п`ятсот двадцять дві) гривні 84 (вісімдесят чотири) копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за інфляційну складову боргу в розмірі 2421 (дві тисячі чотириста двадцять одна) гривня 16 (шістнадцять) копійок та три відсотки річних у розмірі 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 31 (тридцять одна) копійка, а всього 3405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень 47 (сорок сім) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне заочне рішення складене 26 травня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», код ЄДРПУО: 00204033: місцезнаходження: м. Черкаси, проспект Хіміків, 76.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий: О. В. Петренко