Справа №731/795/24
Провадження №2/731/57/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Тарасенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2024 року, засобами електронного зв`язку, до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява.

На обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 07 липня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №L2559960. Вказаний Договір був підписаний відповідачем у електронній формі, у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію». Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом обумовлені кошти, у свою чергу позичальник, не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у наслідок чого виникла заборгованість. Згідно розрахунку загальний розмір заборгованості становить - 16 345 грн, що складається з: 7 000 грн - тіла кредиту, 2 730 грн - заборгованості по відсотках за користування кредитом та 6 615 грн - інша заборгованість (комісія та пеня).

06 листопада 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено договір відступлення права вимога №06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, у тому числі, і за Договором кредитної лінії №L2559960 за яким ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло прав кредитора відносно відповідача. 25 липня 2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» протоколом №1706 було вирішено змінити найменування товариства на ТОВ «ВІН ФІНАНС», про що були внесені відповідні зміни до облікових даних товариства та реєстрів.

Оскільки усупереч умов кредитного договору та вимог закону відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, комісії та пені, має місце відповідна заборгованість перед новим кредитором - ТОВ «ВІН ФІНАНС», яка становить - 25 180,39 грн, з яких, окрім заборгованості за кредитним договором у сумі - 16 345 грн, позивачем була нарахована сума збитків з урахуванням 3% річних - 1 472,51 грн та сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 7 362,88 грн.

У зв`язку з цим, з підстав неможливості вирішення спору у добровільному порядку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 відповідну заборгованість за Кредитним договором №L2559960 від 07 липня 2018 року у загальному розмірі - 25 180,39 грн. Також, позивач наполягає на розподілі судових витрат, у виді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, позивач просить поновити строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №L2559960 від 07 липня 2018 року, посилаючись на те, що у відповідності до пункту 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України строки звернення до суду з позовом продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому строк на звернення до суду із позовною заявою, який настав під час дії обмежень карантинного характеру, має бути продовженим. Позивач також посилається на те, що введення в Україні режиму воєнного стану 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальше продовження режиму воєнного стану є об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків, встановлених законом та судом.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 02 травня 2025 року, яке у подальшому з підстав першої неявки відповідача ОСОБА_1 , було відкладене на 28 травня 2025 року.

06 травня 2025 року, засобами електронного зв`язку, Завадська О.В., яка діє в інтересах позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» на підставі довіреності, звернулася до суду із клопотанням про долучення до матеріалів справи письмових доказів по справі.

Позивач ТОВ «ВІН ФІНАНС» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 52). У змісті позові заявлено прохання про здійснення розгляду справи за відсутності представника Товариства, щодо заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом використання поштового зв`язку, за адресою його зареєстрованого місця проживання (а.с. 66), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 51). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, за таких підстав.

Судом встановлено, що 07 липня 2018 року, шляхом використання засобів електронного зв`язку (дистанційно), між ТОВ «ФК «ДІНЕРО», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено Договір кредитної лінії №AG3976098 на умовах зворотності, строковості та платності.

Так, спеціальними умовами зазначеного Договору кредитної ліні, Додаткової угоди №АМ8149862 та Паспорту споживчого кредиту (стандартизована форма) передбачено, що сума кредиту становить 7 000 грн, надана сума кредиту становить 7 000 грн, ліміт кредитної лінії становить 7 000 грн, дата повного погашення - 13 серпня 2018 року, відсоткова ставка в день для початково зазначеної тривалості кредиту - 1.30%, відсоткова ставка в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту - 1.5%, реальна відсоткова ставка річних становить 474,50%. Комісія за організацію продовження: 7 днів - 903 грн, 14 днів - 1 393 грн, 30 днів - 2 310 грн, пеня - 1.50%, загальна вартість кредиту - 9 730 грн (а.с. 30, 31).

Як вбачається із загальних умов договору кредитної лінії (а.с. 28-29), зокрема п. 2.1.-2.4 визначено, що встановлення договірних відносин між сторонами за допомогою дистанційних засобів забезпечується таким чином: на порталі позичальник повинен заповнити заяву шляхом введення необхідної суми кредиту та терміну оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, що вимагаються. Позичальник створює особистий кабінет на порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на порталі. Позичальнику надається пропозиція кредитодавця спеціальних умов кредиту на основі інформації, наданої в заяві (іменується як «Пропозиція»). За запитом позичальника кредитодавець повинен надати позичальнику пропозицію в паперовому вигляді чи на іншому довговічному носії. Після натискання кнопки «Прийняти» цим позичальник погоджується на надання кредитодавцю згоди на використання персональних даних, його ідентифікації, проведення оцінки кредитоспроможності тощо. Код підтвердження буде надіслано кредитодавцем на номер телефону позичальника, шляхом введення коду підтвердження позичальник підписує та приймає пропозицію та підтверджує укладення договору на основі загальних умов кредиту. З метою перевірки даних платіжної картки позичальника, останній уповноважує кредитодавця вирахувати суму у розмірі 1 грн з платіжної картки позичальника, яка буде відшкодована кредитодавцем позичальнику після завершення процедури перевірки, але не пізніше, ніж протягом наступних семи днів. Одержання позичальником суми кредиту, зазначеної в Спеціальних умовах Кредиту або Додатковій угоді до Спеціальних умов Кредиту, становить факт того, що Договір або Додатову угоду до Спеціальних умов Кредиту, на підставі наступної (повторної) Заяви та / або запиту позичальника у відповідності з Договором, між сторонами було укладено за допомогою дистанційних засобів. Договір, включаючи його Додаткові угоди, укладений за допомогою дистанційних засобів, має таку ж силу, як і договір, підписаний у паперовому вигляді.

Товариством було ідентифіковано особу позичальника за його фінансовим номером та наданими ОСОБА_1 персональними даними, а саме: РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , тел. НОМЕР_3 , про що свідчить Довідка про ідентифікацію (а.с. 18), із якої вбачається наступний порядок укладання Договору № НОМЕР_4 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця - №L2559960): 07 липня 2018 року о 23:21:15 ОСОБА_1 було подано та підписано електронним підписом Otp-паролем - НОМЕР_5 заявку на кредит у розмірі 7 000 грн (дата банківського переказу коштів - 07 липня 2018 року о 23:39:40).

Аналізуючи зазначені обставини, суд приходить до переконання, що ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» свої зобов`язання за Договором кредитної лінії виконало у повному обсязі, шляхом перерахунку обумовленої суми коштів на вказану відповідачем платіжну картку, оскільки інформація, яка б спростовувала зазначені обставини матеріали справи не містять.

Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору кредитної лінії та Додаткових до нього угод між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра заявки (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (otp-пароль), визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився із запропонованими умовами договору та підписав їх.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та позикодавцем виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір кредитної лінії.

На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.

З метою підтвердження наявності у позивача у межах вищевказаного Договору відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які підтверджують наступні обставини.

06 листопада 2018 року між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір відступлення прав вимоги №06112018-DG (а.с. 55-60), за умовами якого ТОВ «ФК «ДІНЕРО» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» за плату права грошових вимог ТОВ «ФК «ДІНЕРО» до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрах боржників.

Сторонами обумовлено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту внесення новим кредитором першого платежу до п. 7.2 Договору (п. 6.2.3. Договору відступлення прав вимоги).

Новий кредитор здійснює оплату кредиторові шляхом перерахування суми, що вказана у п. 7.1 договору, на вказаний у реквізитах до цього Договору рахунок за наступним графіком: перший платіж у розмірі 35% від загальної суми розмірів плати за придбання (відступлення) Прав Вимоги, вказаних в Актах прийому-передачі - оплачується в день підписання Акту прийому-передачі; другий платіж у розмірі 35% від загальної суми розмірів плати за придбання (відступлення) Прав Вимоги, вказаних в Актах прийому-передачі - оплачується протягом 21 календарного дня, починаючи з дня, який слідує за днем підписання Акту прийому-передачі; третій платіж у розмірі 30% від загальної суми розмірів плати за придбання (відступлення) Прав Вимоги, вказаних в Актах прийому-передачі - оплачується протягом 42 календарних днів, починаючи з дня, який слідує за днем підписання Акту прийому-передачі (п. 7.2 Договору відступлення прав вимоги).

В якості компенсації за придбання (відступлення) Прав Вимоги, Новий Кредитор сплачує Кредиторові плату в розмірі, що розраховується станом на дату підписання Сторонами Актів прийому-передачі. Базою для розрахунку є плата за придбання (відступлення) Прав Вимоги в розмірі 23% без ПДВ від суми тіла кредиту Боржника, що зазначена у Реєстрі боржників, за умови, що кількість днів простроченої заборгованості Боржників становить не більше 134 днів (п. 7.1 Договору відступлення прав вимоги).

Факт здійснення відповідної плати за переуступку права вимоги підтверджується копією Акту звірки взаємних розрахунків по стану за період: січень 2018 р. - грудень 2024 р. між ТОВ «ВІН ФІНАНС» і ТОВ «ФК «ДІНЕРО» за договором №06112018-DG.

У подальшому між сторонами були укладені Додаткові угоди до Договору відступлення прав вимоги №06112018-DG від 06 листопада 2018 року: №БН від 28 травня 2021 року (а.с. 61), №БН від 28 травня 2021 року (а.с. 61) та №б/н від 27 вересня 2019 року (а.с. 65).

Згідно з Актами прийому-передачі, укладеними у межах Договору відступлення прав вимоги №06112018-DG, ТОВ «ФК «ДІНЕРО» передало ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» відповідні реєстри боржників (а.с. 60 зворот, 61, 62, 63, 64).

У вказаному реєстрі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) значиться як боржник за Договором №L2559960 від 07 липня 2018 року за загальну суму заборгованості - 16 345 грн (а.с. 9).

Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказаний Договір відступлення прав вимоги, укладений між первісним кредитодавцем відповідача ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та ТОВ «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», скасований, матеріали справи не містять. Відповідачем чинність вказаного Договору факторингу не ставиться під сумнів.

25 липня 2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» протоколом №1706 було вирішено змінити найменування товариства на ТОВ «ВІН ФІНАНС», про що були внесені відповідні зміни до облікових даних товариства та реєстрів (а.с. 14).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України).

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем «ВІН ФІНАНС» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №AG3976098 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця - №L2559960), укладеним 07 липня 2018 року з ТОВ «ФК «ДІНЕРО».

Згідно з випискою з рахунку за Договором № AG3976098 (L2559960), станом на 10 грудня 2018 року ОСОБА_1 має заборгованість у сумі - 16 345 грн, що складається з: 7 000 грн - тіла кредиту, 2 730 грн - заборгованості по відсотках за користування кредитом, 3 465 грн - заборгованість по нарахованій пені та 3 150 грн - комісії (а.с. 15-16), яка узгоджується із відповідним розрахунком (а.с. 18 зворот).

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного Договору кредитної лінії та Додаткової угоди відповідач ОСОБА_1 допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав, що свідчить про наявність вказаної позивачем заборгованості.

У зв`язку з цим, оскільки на етапі судового розгляду стороною відповідача розрахунок такої заборгованості не спростовувався, оскільки останнім будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надано, а тому суд погоджується з розрахунком, який наданий позивачем в обґрунтування заявлених вимог та приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення пред`явлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за зазначеним Договором кредитної лінії у сумі - 16 345 грн.

Поза цим, суд бере до уваги, що відповідачем також заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних у сумі - 1 472,51 грн та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних коштів у сумі - 7 362,88 грн, та приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України №2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Однак, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 28 грудня 2021 року до 28 листопада 2024 року, тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та підлягають стягненню за підрахунками суду у наступному розмірі: сума інфляційних втрат у розмірі - 578,34 грн, нарахована за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року (16 345 x 1.03538325 (100.60 (індекс інфляції за грудень 2021 року) : 100) x (101.30 (індекс інфляції за січень 2022 року) : 100) x (101.60 (індекс інфляції за лютий 2022 року): 100)- 16 345), та трьох відсотків річних у розмірі - 118,22 грн ((16 345х3%):365х88 (кількість днів у періоді з 28 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року)).

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а сума, яка підлягає стягненню, становить - 17 041,56 грн, з яких: 16 345 грн - заборгованість за кредитом, відсотками, пенею та комісією, 578,34 грн - інфляційні втрати; і 118,22 грн - три відсотки річних.

Розглядаючи доводи позивача про поновлення строку позовної давності, суд зазначає, відповідно до ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020 було доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ від 11 березня 2020р. №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин.

Постановою КМУ від 27 червня 2023 р. №651«Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тобто, має місце зупинення перебігу строку позовної давності.

За таких обставин суд, беручи до уваги період виникнення відповідних кредитних відносин, які є предметом розгляду даної цивільної справи, приходить до висновку, що строк позовної давності для звернення до суду з вищевказаною позовною заявою позивачем не пропущено, а тому і не потребує відповідного поновленню.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (67,68%, що становить - 1 639,48 грн).

Щодо заявлених вимог розподілу судових витрат у частині наданої сторонам правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої стороні позивача правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

На обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було долучено до матеріалів справи наступні документи:

- копію Договору про надання правової допомоги №36, укладеного 25 квітня 2024 року між ТОВ ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», як клієнтом, та АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», згідно з яким адвокатське бюро прийняло доручене на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором (а.с. 25-26);

- копію Додаткової угоди від 25 квітня 2024 року до Договору №36 про надання правової допомоги від 25 квітня 2024 року, з якої вбачається, що сторони Договору розширили розділ «1. Предмет договору» та доповнили новим пунктом - «АБ зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 » (а.с. 27);

- копію детального опису робіт, виконаних АБ «АНАСТАСІЇ МІНЬКОВСЬКОЇ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом щодо стягнення кредитної заборгованості, на загальну суму - 5 000 грн, що включає підготовку позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості з додатками - 5 000 грн (а.с. 17);

- копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 10 грудня 2024 року, згідно з яким сторони підтверджують, що АБ надало а клієнт прийняв правничу допомогу загальною вартістю 5 000 грн (а.с. 13).

Таким чином, суд, аналізуючи документи надані на обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача, приходить до висновку щодо їх належності у як доказів на підтвердження понесених ними судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Суд також зважає, що доказів неспівмірності вказаних витрат відповідачем до суду надано не було. За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом даної цивільної справи.

За таких обставин, суд, зважаючи на необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог, беручи до уваги, що позивачем надано належні докази на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, то необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені ними витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у сумі - 3 384 грн, що становить - 67,68%.

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 247, 263, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (юридична адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, б. 8, м. Київ, 04112; ) заборгованість за Договором кредитної лінії №AG3976098, укладеним 07 липня 2018 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» () у сумі - 16 345 (шістнадцять тисяч триста сорок п`ять) гривень, а також суму інфляційних втрат у розмірі - 578 (п`ятсот сімдесят вісім) гривень 34 копійки та три відсотки річних у розмірі - 118 (сто вісімнадцять) гривень 22 копійки, а всього стягнути - 17 041 (сімнадцять тисяч сорок одну) гривню 56 копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» судові витрати зі сплати судового збору в сумі - 1 639 (одна тисяча шістсот тридцять дев`ять) гривень 48 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі - 3 384 (три тисячі триста вісімдесят чотири) гривні, а всього стягнути 5 023 (п`ять тисяч двадцять три гривні) 48 копійок.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко