Номер провадження: 22-ц/813/2857/25
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків № 3, 3А, 3Б по провулку Дунаєва, третя особа: Голова правління ОСББ «СІМЕКС» Анастасова Світлана Андріївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Доніна Сергія Володимировича

на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2024 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Домусчі Л.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 , третя особа: Голова правління ОСББ «СІМЕКС» ОСОБА_2 , про стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в:

25 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 (скорочена назва - ОСББ «СІМЕКС») про стягнення заробітної плати, який мотивував тим, що 30 травня 2014 року наказом Голови правління Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків № 3, 3А, 3Б по провулку Дунаєва Машковець О.Ю. № 13/ОС було прийнято позивача на роботу на посаду охоронника з 01 червня 2014 року з формою оплати праці при підсумованому обліку робочого часу відповідно до ст. 50, 51, 58 КЗпП України.

28 березня 2022 року наказом б/н «Про призупинення дії трудового договору (трудових відносин)», виданим Головою правління ОСББ «СІМЕКС» ОСОБА_2 , на підставі рішення Правління оформленого протоколом № 3-24/03 від 24 березня 2022 року «Про призупинення дій трудових договорів (трудових відносин)», трудовий договір з позивачем призупинено з 28 березня 2022 року.

04 березня 2024 року за попередньою домовленістю із представниками (адвокатами) об`єднання Сергієм Лужановим і Михайлом Бочеваром, позивач направив відповідачу поштою (рекомендований лист трек-код 389) заяву про звільнення з роботи в об`єднанні з 11.03.2024. Підставою звільнення було вказано - п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (угода сторін).

11 березня 2024 року позивач прибув в офіс ОСББ «СІМЕКС» для проведення розрахунку та отримання наказу про звільнення.

В зв`язку з отриманням відмови 11 березня 2024 року позивач направив відповідачу рекомендованим листом трек-код 079 нову заяву про звільнення з роботи в ОСББ «СІМЕКС» на підставі п. 4 ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 38 К3пП України з 25 березня 2024 року та просив провести розрахунок при звільненні.

Отже 20 березня 2024 року позивач неочікувано отримав копію Наказу Голови правління ОСББ «СІМЕКС» ОСОБА_2 № 11.03.2024-4 від 11 березня 2024 року, відправлений на його адресу 15 березня 2024 року рекомендованим листом трек-код 460.

Згідно даного Наказу позивача було звільнено з посади сторожа за угодою сторін нібито на підставі його заяви від 11 березня 2024 року, яка фактично не подавалась. При цьому, на виконання вимог ст. 116 К3пП України, за Наказом № 11.03.2024-4 від 11 березня 2024 року розрахунок при звільненні з позивачем не проведено.

29 квітня 2024 року позивач звернувся до ОСББ «СІМЕКС» поштою (трек-код 752) цінним листом (з описом вкладення) з вимогою про виплату усіх сум, що йому належать при звільненні, на рахунок за зазначеними реквізитами. Відповідач відмовився від отримання даного листа (трек-код 752), поштове відправлення повернуто відправнику. Окрім цього, 21 червня 2024 року представником позивача адвокатом Доніною Л.А. направлено аналогічну вимогу на офіційну електронну адресу відповідача. Звернення підписано представником позивача адвокатом Доніною Л.А. за допомогою електронного цифрового підпису. Однак, відповідач не відреагував на вимогу позивача, яку отримав офіційною електронною поштою.

Подія, з якою пов`язана виплата - звільнення ОСОБА_1 з посади сторожа, відбулася 11 березня 2024 року, але в заяві від 11 березня 2024 року позивач просив відповідача звільнити його з посади саме з 25 березня 2024 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 36, ч. 1 ст. 38 К3пП України. Позивач був відсторонений від роботи 28 березня 2022 року Наказом б/н «Про призупинення дію трудового договору (трудових відносин)», виданим ОСОБА_2 як Головою правління ОСББ «СІМЕКС», на підставі рішення Правління оформленого протоколом № 3-24/03 від 24 березня 2022 року «Про призупинення дій трудових договорів (трудових відносин)». Отже, в зв`язку із вищезазначеною подією до 25 березня 2024 року позивач вимушено не працював. Тобто, вимушений прогул позивач рахує з 28 березня 2022 року по 25 березня 2024 року.

Тому позивач просив суд стягнути Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків № 3, 3А, 3Б по провулку Дунаєва на користь позивача заробітну плату за весь час вимушеного прогулу починаючи з 28 березня 2022 року по 11 березня 2024 року у розмірі 281048,88 грн.

У відзиві Голови Правління ОСББ «СІМЕКС» Анастасової С.А. на позовну заяву просила відмовити у позовних вимогах у повному обсязі, посилаючись на те, що третьою особою Головою Правління ОСББ «СІМЕКС» Анастасовою С.А. 28 березня 2022 року прийнято Наказ «Про призупинення дію трудового договору (трудових відносин)», відповідно до якого було призупинено дію трудових договорів з 28 березня 2022 року з працівниками-сторожами, в тому числі з ОСОБА_1 та юристом.

Між тим, зазначений наказ був прийнятий на виконання рішення Правління ОСББ «СІМЕКС» від 24 березня 2022 року, оформлене протоколом № 3-24/03, згідно з яким було вирішено у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи, та у відповідності до вимог ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинити дію трудового договору (трудових відносин) з працівниками ОСББ «СІМЕКС», які працюють на посаді «сторож» та на посаді «юрист». Так, відповідно до ст. 13 Закону № 2136-IX (в редакції, чинній станом на 28.03.2022 року), призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. В подальшому, до Закону № 2136-IX були внесені зміни з 19 липня 2022 року, в тому числі до ст. 13 Закону щодо призупинення дії трудового договору, відповідно до яких було конкретизовано вимоги до наказу про призупинення дії трудового договору, оскарження такого наказу тощо.

Позивач скористався своїм правом на оскарження Наказу б/н від 28 березня 2022 року «Про призупинення дію трудового договору (трудових відносин)» та звернувся 22 квітня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення Позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу (справа № 522/4956/22), свої вимоги в подальшому уточнив та просив суд поновити його на посаді сторожа. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2023 року по справі № 522/4956/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «СІМЕКС» про поновлення на роботі було повністю відмовлено в задоволенні позовних вимог, яке набрало законної сили 14 вересня 2023 року на підставі Постанови Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року. Тобто Наказ б/н від 28 березня 2022 року «Про призупинення дію трудового договору (трудових відносин)» скасовано не було, відтак такий наказ є чинним та створює для останнього правові наслідки.

Таким чином, з Позивачем з 28 березня 2022 року було призупинено дію трудового договору. Позивач ОСОБА_1 з 28 березня 2022 року по 11 березня 2024 року на роботу не ходив, своїх обов`язків як сторож не виконував, що окремо підтверджується табелями обліку робочого часу ОСББ «Сімекс» за квітень 2022 року-березень 2024 року відносно ОСОБА_1 , де останній був відсутній протягом всіх робочих днів. Жодного порушення прав Позивача з 28 березня 2022 року по 11 березня 2024 року: як-то незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримка видачі трудової книжки при звільненні, не відбулося, відтак не було вимушеного прогулу та вимоги Позивача про стягнення середнього заробітку є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо вимог Позивача про стягнення з Відповідача на його користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 28 березня 2022 року по 25 березня 2024 року, то слід звернути увагу суду на те, що вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача заробітку за час вимушеного прогулу по 25 березня 2024 року є абсолютно безпідставними, оскільки Позивач самостійно звернувся до ОСББ «СІМЕКС» 04 березня 2024 року із заявою про його звільнення за угодою сторін з 11 березня 2024 року, така заява була погоджена Відповідачем та Позивача було звільнено за угодою сторін з 11 березня 2024 року, як він і просив. При цьому, твердження Позивача, що йому 11 березня 2024 року на зустрічі в офісі Відповідача було відмовлено усно у звільненні за угодою сторін з 11 березня 2024 року, не відповідають дійсності та є надуманими. Відтак, у Відповідача не було підстав для задоволення другої заяви Позивача від 11 березня 2024 року про його звільнення вже з 25 березня 2024 року, яку отримали пізніше, оскільки його вже було звільнено за його первісною заявою від 04 березня 2024 року. Крім того, наказ ОСББ «СІМЕКС» від 11 березня 2024 року № 11.03.2024-4 про звільнення Позивача за згодою сторін з 11 березня 2024 року є чинним, Позивачем не оскаржувався, відтак вимоги Відповідача за позовом є тощо безпідставними та не підлягають задоволенню.

Від представника позивача адвоката Доніна С.В. до суду надійшли письмові пояснення, згідно яких зазначено, що відзив може бути подано лише відповідачем, а не третьою особою; третьою особою порушено процесуальні строки на подання пояснень; подані пояснення не стосуються предмету розгляду справи; твердження третьої особи щодо складання наказу від 28 березня 2022 року на виконання рішення правління ОСББ у зв`язку зі збройною агресією РФ не відповідає дійсності; усі надані копії табелів обліку робочого часу про відсутність на робочому місці позивача не відповідають дійсності, складені невірно та з порушенням діючого трудового та іншого законодавства України; жодних позовних заяв з уточненими позовними вимогами позивач не подавав; твердження третьої особи про те, що вона задовольнила саме заяву позивача від 04 березня 2024 року не відповідають дійсності.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що ОСОБА_2 є головою правління ОСББ «Сімекс», а тому має повноваження подавати процесуальні документи від імені ОСББ «Сімекс»; процесуальний строк на подання відзиву не пропущений, оскільки поданий вчасно-у 15-дений строк з дня отримання позову; зазначені в відзиві обґрунтування стосуються предмету позову, оскільки у відзиві підіймається питання невиходу позивача на роботу та відсутність підстав для виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу; посилання представника позивача на те, що в наказі від 28 березня 2022 року «Про призупинення дії трудового договору (трудових відносин)» в порушення роз`яснень Міністерства економіки України від 23 лютого 2022 року не було вказано конкретної причини неможливості надання роботи на ОСББ «Сімекс» є безпідставним, адже не є предметом даного спору та позивач не оскаржує даний наказ; відповідач не звільняв позивача через прогули, а тому посилання представника позивача на процедуру накладення дисциплінарного стягнення та звільнення позивача саме через прогули є безпідставним.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 , третя особа: Голова правління ОСББ «СІМЕКС» ОСОБА_2 , про стягнення заробітної плати.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 в особі свого представника Доніна С.В. просить скасувати оскаржуване рішення суду як незаконне, необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення прийнято без врахування висновку, встановленого в постанові Верховного Суду у справі № 522/4951/22 від 09.10.2023, та встановленого в ухвалі Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 522/4955/22, в яких наказ ОСББ «Сімекс» б/н від 28.03.2022 «Про призупинення дію трудового договору» було визнано незаконним.

Зазначає, що висновок суду про те, що Голова правління ОСББ «Сімекс» Анастасова С.А. задовольнила заяву від 04 березня 2024 року, є помилковим і не відповідає дійсності, оскільки остання видала наказ № 11.03.2024-4 від 11 березня 2024 року за угодою сторін на підставі заяви позивача від 11 березня 2024 року.

Однак, насправді в заяві від 11 березня 2024 року дата звільнення зазначена саме з 25 березня 2024 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 36 та ч. 1 ст. 38 КЗпП України розрахунок з позивачем не проведено досі.

Від Голови Правління ОСББ «СІМЕКС» Анастасової С.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, який повернуто без розгляду ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2025 року та відмовлено у поновленні пропущеного строку на його подання через відсутність поважних причин.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача Донін С.В. підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду, до судового засідання не зявився, зокрема Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків № 3, АДРЕСА_2 повістку отримали 21.04.202515:59:38 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 67зв. т. 2), позивач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки його представник повістку отримав 21.04.2025 15:59:38 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 67 т. 2 ). Вказане відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та ніким по справі не оспорюється, що позивач ОСОБА_1 прийнятий на роботу в Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків № 3, АДРЕСА_2 (скорочена назва ОСББ «СІМЕКС») на посаду охоронника з 01 червня 2014 року з формою оплати праці при підсумованому обліку робочого часу, про що видано наказ Головою правління Машковець О.Ю. від 30 травня 2014 року.

24 лютого 2022 року відбулось повномасштабне вторгнення країни-агресора в Україну.

28 березня 2022 року Головою ОСББ «СІМЕКС» Анастасовою С.А. видано Наказ «Про призупинення дію трудового договору (трудових відносин)», відповідно до якого було призупинено дію трудових договорів з 28 березня 2022 року з наступними працівниками -сторожами, в тому числі і з ОСОБА_1 (а.с. 19 т. 1).

Зазначений наказ був прийнятий на виконання рішення Правління ОСББ «СІМЕКС» від 24 березня 2022 року, оформлене протоколом № 3-24/03, згідно з яким було вирішено у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи, та у відповідності до вимог ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинити дію трудового договору (трудових відносин) з працівниками ОСББ «СІМЕКС», які працюють на посаді «сторож» та на посаді «юрист».

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 28 березня 2022 року по 11 березня 2024 року на роботу не ходив і не виконував свої трудові обов`язки у зв`язку з призупиненням дії трудового договору , що також підтверджується поясненнями сторін і Табелями обліку використання робочого часу у період з 01 липня 2022 року по 31 березня 2024 року, у яких причини неявки позивача зазначені як «і»- інші види неявки (а.с. 87-156 т. 1).

Згідно довідок ПФУ форми ОК-5, сформованої 02 листопада 2023 року, та ОК-7, сформованої 21 вересня 2023 року, судом встановлено, що з квітня 2022 року по грудень 2023 року у позивача не зазначено суму заробітку для нарахування пенсії та суми фактичного заробітку від страхувальника № 25831535-ОСББ «Сімекс» (а.с. 20-22 т. 1).

04 березня 2024 року позивач самостійно звернувся до ОСББ «СІМЕКС» із заявою про його звільнення за угодою сторін з 11 березня 2024 року (а.с. 23 т. 1).

Така заява була погоджена Відповідачем та згідно наказу № 11.03.2024-4 від 11 березня 2024 року ОСББ позивача було звільнено за угодою сторін з 11 березня 2024 року, з підстав п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 32 т. 1).

14 березня 2024 року головою правління Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків АДРЕСА_3 ОСОБА_2 було направлено лист позивачу щодо повідомлення його про наказ № 11.03.2024-4 від 11 березня 2024 року та направлення йому завіреної копії наказу шляхом поштових відправлень на адресу позивача (а.с. 34 т. 1), який отримано позивачем поштою 20 березня 2024 року.

Позивач вдруге 11 березня 2024 року звернувся до ОСББ «СІМЕКС» з заявою про його звільнення за угодою сторін з 25 березня 2024 року.

Зазначена заява не задоволена відповідачем у зв`язку з наявністю наказу від 11 березня 2024 року про його звільнення.

При цьому судом встановлено, що представники сторін визнали, що позивач не отримав розрахунок при звільненні за наказом від 11 березня 2024 року.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу стягнення з відповідача заробітної плати за весь час вимушеного прогулу починаючи з 28 березня 2022 року по 11 березня 2024 року у розмірі 281048,88 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивач на день звільнення 11 березня 2024 року не працював в ОСББ «СІМЕКС» в силу наказу від 28 березня 2022 року у зв`язку з призупиненням трудових відносин, таким чином відсутні підстави для нарахування йому та виплати заробітної плати.

Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено і на час розгляду справи. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану".

Згідно зі статтею 2 КЗпП України, право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи, лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю.

Роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника (ст. 47 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Виходячи з норм ст. 116 КЗпП України працівнику виплачується всі суми, що належать йому виплатити від роботодавця.

Процедура призупинення трудового договору визначена ст. 13 Закону від 15 березня 2022 року № 2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Статтею 13 Закону № 2136-IX (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) внормовано, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин (частини перша вказаної норми).

З рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2023 року по справі № 522/4956/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «СІМЕКС» багатоквартирних будинків АДРЕСА_4 судом встановлені наступні факти:

22 квітня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати незаконним та скасувати Наказ б/н від 28 березня 2022 року «Про призупинення дії трудового договору (трудових відносин)», який видано ОСОБА_2 , як Головою правління Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків АДРЕСА_2 на підставі Рішення Правління оформленого протоколом № 3-24/03 від 24 березня 2022 року «Про призупинення дій трудових договорів (трудових відносин)», в тому числі щодо сторожа ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на роботі в Об`єднанні співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 на посаді сторожа; зобов`язати Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 здійснити на користь ОСОБА_1 виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу починаючи з 28 березня 2022року.

02 червня 2022 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси на підставі клопотання представника позивача залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог: визнати незаконним та скасувати Наказ б/н від 28 березня 2022 року «Про призупинення дії трудового договору (трудових відносин)», який видано ОСОБА_2 як Головою правління Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків АДРЕСА_3 на підставі Рішення Правління оформленого протоколом № 3-24/03 від 24 березня 2022 року «Про призупинення дій трудових договорів (трудових відносин)», в тому числі щодо сторожа ОСОБА_1 ; зобов`язати Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків АДРЕСА_3 здійснити на користь ОСОБА_1 виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 28 березня 2022 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків АДРЕСА_1 про поновлення на роботі відмовлено (а.с. 76-81 т. 1).

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийнято без врахування висновку, зробленого в постанові Верховного Суду у справі № 522/4951/22 від 09 жовтня 2023 року, та встановленого в ухвалі Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 522/4955/22, в яких наказ ОСББ «Сімекс» б/н від 28.03.2022 «Про призупинення дію трудового договору» було визнано незаконним, оскільки у справах № 522/4951/22 та №522/4955/22 інший суб`єктний склад учасників та інший предмет (поновлення на роботі, визнання наказу недійсним), а крім того позивач скористався своїм правом на оскарження вищевказаного наказу, судами в рамках справи № 422/4956/22 було відмовлено у задоволенні тактх позовних вимог позивачу.

Крім того, слід звернути увагу на те, що до Закону № 2136-IX були внесені зміни з 19 липня 2022 року, в тому числі до ст. 13 Закону щодо призупинення дії трудового договору, відповідно до яких було конкретизовано вимоги до наказу про призупинення дії трудового договору, підставою для призупинення визначено виключення можливості обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, а також визначено порядок оскарження такого наказу тощо.

Отже, зазначений Наказ від 28 березня 2022 року, як прийнятий ОСББ «Сімекс» у відповідності до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ від 15.03.2022 року, є чинним, прийнятий у відповідності до діючої на той час редакції ст. 13 Закону № 2136-IX, судом не скасований та не визнаний нечинним і не є предметом розглядуваної справи.

Як не є предметом розглядуваної справи і Наказ голови правління Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків № 3, 3А, 35 по провулку Дунаєва Анастасової С.А. від 11 березня 2024 року № 11.03.2024-4 про звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін з 11 березня 2024 року з посади сторожа за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі поданої заяви ОСОБА_1 від 11.03.2024 року про звільнення за угодою сторін (а.с. 32 т. 1).

Згідно ч. 4 ст. 13 Закону № 2136-ІХ відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України ( текст статті 13 в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022).

Судом також вірно встановлено, що позивач не працював в оспорюваний період і не отримував відповідно і заробітну плату.

Роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника (ст. 47 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Виходячи з норм ст. 116 КЗпП України, працівнику виплачується всі суми, що належать йому виплатити від роботодавця.

Судом вірно встановлено, що на день звільнення позивача 11 березня 2024 року останній не працював в ОСББ «СІМЕКС» в силу наказу від 28 березня 2022 року у зв`язку з призупиненням трудових відносин, таким чином відсутні підстави для нарахування йому виплат заробітної плати при звільненні згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України за оспорюваний період з 28 березня 2022 року до 25 березня 2024 року.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про помилковість висновку суду, що Голова правління ОСББ «Сімекс» Анастасова С.А. задовольнила заяву від 04 березня 2024 року, оскільки наказ ОСББ «СІМЕКС» від 11 березня 2024 року № 11.03.2024-4 про звільнення позивача за згодою сторін з 11 березня 2024 року є чинним, ОСОБА_1 не оскаржувався, предметом даного позову є вимоги позивача про стягнення з Відповідача на його користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 28 березня 2022 року по 25 березня 2024 року в розмірі 281048,88 гривень, а відтак правильність чи неправильність звільнення Позивача жодним чином не впливають на вирішення даної справи.

Натомість, за вимогами позивача про відшкодування йому заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі позов заявлено до неналежного відповідача, яким за спеціальним законом є держава, що здійснює збройну агресію проти України (текст статті 13 в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022).

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін є ухвалення судом рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Доніна Сергія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 23 травня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов