ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року

м. Київ

справа № 344/20476/23

провадження № 61-13955св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Івано-Франківська міська рада, Департамент інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Національний банк України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сметаніков Андрій Васильович, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, у складі судді Бабій О. М., від 15 травня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Пнівчук О. В., Баркова В. М., Томин О. О., від 11 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Національний банк України (далі - НБУ), про визнання недійсною відмови в оформленні права власності та зобов`язання вчинити дії.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі ордеру, виданого Крихівецькою сільською радою від 15 квітня 2008 року, позивач разом із своєю сім`єю вселився у квартиру АДРЕСА_1 .

3. З метою подальшої приватизації квартири, позивач та члени його сім`ї 14 липня 2023 року звернулись до відповідача у передбаченому законом порядку через центр надання адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради з заявою про передання їм у власність займану квартиру. За результатом розгляду заяви, позивачеві було рекомендовано додатково долучити рішення Івано-Франківської міської ради про затвердження акту приймання-передачі квартири у власність громади м. Івано-Франківська.

4. Після отриманої відповіді Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-франківської міської ради, позивач звернувся до НБУ, який є власником спірної квартири, у відповідь на який отримав лист

від 05 вересня 2023 року із повідомленням про те, що в структурі НБУ відсутній орган приватизації державного житла та що НБУ не заперечує проти передання у власність позивачеві та членам його сім`ї квартири у порядку, встановленому законом.

5. Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати недійсною відмову Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради в оформленні права власності на займану позивачем та членами його сім`ї квартиру

АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Івано-Франківську міську раду в межах її повноважень оформити приймання-передачу спірної квартири у власність територіальної громади для забезпечення подальшої можливості приватизації даної квартири в установленому законом порядку;

- зобов`язати Департамент інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради оформити право спільної власності на спірну квартиру на ім?я ОСОБА_1 та членів його сім`ї.

6. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 січня 2024 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача -Департамент інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради.

Короткий зміст оскаржених судових рішень

7. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

8. Суди попередніх інстанцій вважали, що права позивача відповідачами не порушено, оскільки квартира перебуває у державній власності та оперативному управлінні НБУ, а заявлені вимоги є передчасними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня

2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

10. 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сметаніков А. В., подав касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року.

11. Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у листопаді 2024 року надійшли до Верховного Суду.

12. Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

13. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 296/8558/21,

від 09 червня 2021 року у справі № 296/2561/18 (пункт 1 частини другої

статті 389 ЦПК України).

14. Вказує на відсутність заборони приватизації житлового фонду, що перебуває у державній власності, без передачі до комунальної власності, та на відсутність підпорядкованості вирішення питання приватизації певному органу приватизації залежно від належності житлового фонду.

15. Зауважує, що НБУ, в оперативному управлінні якого перебуває спірна квартира, не заперечує проти її приватизації та не вважає за необхідне передавати квартиру до комунальної власності перед її приватизацією мешканцями, що займають житло на законних підставах.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

16. У листопаді 2024 року Івано-Франківська міська рада та Департамент інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради подали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просять касаційну скаргу залишити без задоволення.

17. Вказують, що спірна квартира є власністю держави в особі Кабінету Міністрів України і знаходиться в оперативному управлінні НБУ, а тому позивачу необхідно надати рішення Івано-Франківської міської ради про затвердження акта приймання-передачі у власність громади зазначеної квартири та повторно звернутися до уповноваженого органу приватизації житлового фонду.

18. Зауважують, що лише орган управління майном наділений повноваженнями здійснювати управління об`єктами державної власності та погоджувати передачу вказаного об`єкту державної власності в комунальну власність. Лист від 05 вересня 2023 року, в якому НБУ не заперечує щодо організації проведення приватизації квартири, суперечить порядку передачі об`єктів житлового фонду з державної у комунальну власність.

19. Департамент інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради додатково вказує, що він здійснює приватизацію житла, яке належить до комунальної власності, а в цій справі відсутній будь-який правочин, відповідно до якого департамент був би уповноваженим на приватизацію спірної квартири, що належить до житлового фонду держави, а НБУ не вчиняв жодних дій щодо передачі спірної квартири у комунальну власність.

Обставини справи, встановлені судами

20. Згідно ордеру № 0138, виданого виконавчим комітетом Крихівецької сільської ради від 15 квітня 2008 року, на підставі рішення від 25 березня

2008 року, ОСОБА_1 разом із своєю сім`єю вселився у квартиру АДРЕСА_1 .

21. Із 04 листопада 2008 року ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою.

22. Квартира АДРЕСА_1 перебуває у державній власності, належить державі в особі Кабінету міністрів України та передана в оперативне управління НБУ.

23. З метою приватизації квартири, ОСОБА_1 та члени його сім`ї, через Центр надання адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради, звернулися до органу приватизації - Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради, із заявою, вх. № 771481 від 14 липня 2023 року, про передачу у приватну власність займаної ними квартири.

24. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 14 липня

2023 року, Департамент інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради повідомив заявника, що оскільки квартира

АДРЕСА_1 належить державі в особі Кабінету Міністрів України та перебуває в оперативному управлінні НБУ, необхідно додатково долучити рішення Івано-Франківської міської ради «Про затвердження акту приймання-передачі у власність громади м. Івано-Франківська» зазначеної квартири та повторно подати документи в Центр надання адміністративних послуг.

25. Після отримання відповіді Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради, позивач звернувся до НБУ, який листом від 05 вересня 2023 року повідомив, що в структурі НБУ відсутній орган приватизації державного житла, а НБУ не заперечує проти передання у власність позивачеві та членам його сім`ї квартири у порядку, встановленому законом.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

26. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

27. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

28. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

29. Згідно із статтею 345 ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

30. У частині п`ятій статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

31. Відповідно до частин першої та третьої статі 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

32. Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону (частина дев`ята статі 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

33. Згідно з статтею 3 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» ініціатива щодо передачі об`єктів права державної та комунальної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, Національної академії наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно (далі - самоврядні організації), місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування.

34. За змістом статті 41 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» ініціатива щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність може виходити відповідно від органів, визначених статтею 3 цього Закону, підприємств, на балансі яких перебувають ці об`єкти, а також господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

35. Рішення щодо передачі об`єктів житлового фонду, гуртожитків та інших об`єктів соціальної інфраструктури у комунальну власність приймаються органами, уповноваженими управляти державним майном, самоврядними організаціями за згодою відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах рад, а у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст - за згодою районних або обласних рад.

36. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 7 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» передача оформляється актом приймання-передачі, який підписується головою і членами комісії. Форма акта приймання-передачі затверджується Кабінетом Міністрів України. Право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі, а у випадках, передбачених законом, - з дня державної реєстрації такого права.

37. У розглядуваній справі суди попередніх інстанцій, встановивши, що позивач звернувся до Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради із заявою про приватизацію спірної квартири, яка не передана у комунальну власність та належить державі в особі Кабінету Міністрів України і перебуває в оперативному управлінні НБУ, дійшли правильного висновку про відсутність порушення відповідачами прав позивача.

38. Ці висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 09 червня 2020 року у справі № 199/6716/16-ц, від 07 жовтня 2020 року у справі № 367/8010/16,

від 23 листопада 2020 року у справі № 615/1011/17, від 24 травня 2021 року у справі № 296/2566/18, від 18 травня 2022 року у справі № 295/6056/17,

від 29 листопада 2022 року у справі № 346/4211/21, та не суперечать висновкам, викладеними у постановах Верховного Суду від 06 листопада

2023 року у справі № 296/8558/21, від 09 червня 2021 року у справі

№ 296/2561/18, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

39. Верховний Суд зауважує, що у спірних правовідносинах судова практика є сформованою та усталеною.

40. Зокрема, у справі № 295/6056/17 Верховний Суд наголосив, що приватизація державного житлового фонду, який знаходиться у комунальній власності, здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, а у разі якщо державний житловий фонд перебуває у державній власності та перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ, тоді уповноваженим органом приватизації належного їм державного житлового фонду буде орган приватизації, створений в таких державних підприємствах, організаціях чи установах, за якими закріплене таке житло.

За обставин справи № 295/6056/17 Верховний Суд визнав незаконною приватизацію органом місцевого самоврядування квартири, яка належала на праві власності державі та перебувала у віданні (управлінні) СБУ.

41. Наведене узгоджується також з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 367/8010/16, відповідно до яких здійснення органами місцевого самоврядування приватизації об`єктів, які перебували в оперативному управлінні державних підприємств, установ та організацій, можливе лише після передачі цих об`єктів у комунальну власність.

42. Відсутність на підприємстві органу приватизації не скасовує обов`язок підприємства, у віданні якого перебуває спірне житлове приміщення, створити такий орган та забезпечити дотримання прав позивачів при здійсненні приватизації квартири (див. постанову Верховного Суду

від 29 листопада 2022 року у справі № 346/4211/21).

43. Водночас Верховний Суд погоджувався із законністю приватизації житла, що перебувало у державній власності, проведеної органами місцевого самоврядування, за умови, що між органом місцевого самоврядування та підприємством, в оперативному управлінні якого перебував державний житловий фонд, було укладено договір про надання послуг з приватизації житлового фонду або органу місцевого самоврядування підприємством направлено лист щодо передачі повноважень на приватизацію (див. справи № 296/2561/18, № 615/1011/17).

44. Також Верховний Суд погоджувався з висновками судів попередніх інстанцій про зобов`язання органу місцевого самоврядування вчинити відповідні дій, направленні на приватизацію, після передання державного житлового фонду у комунальну власність територіальної громади (справа

№ 199/6716/16-ц).

Зокрема, у справі № 199/6716/16-ц НБУ було підписано акт приймання-передачі квартири, яка перебувала у державній власності та за актом була передана у комунальну власність територіальної громади міста.

45. У справі, що переглядається, відсутні відомості про те, що спірна квартира, яка перебуває у державній власності, була передана у комунальну власність або, що між органом місцевого самоврядування та особою, в оперативному управлінні якого перебуває житло, укладений договір щодо надання послуг з приватизації житлового фонду чи відповідні повноваження на приватизацію спірної квартири передані органу місцевого самоврядування.

46. Саме по собі посилання у листі НБУ, наданому на звернення

ОСОБА_1 , на відсутність у структурі НБУ органу приватизацію і те, що НБУ не заперечує щодо приватизації спірної квартири, не свідчить про делегування органу місцевого самоврядування відповідних повноважень.

47. Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано вказали на передчасність позовних вимог ОСОБА_1 .

48. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не свідчать про порушенням судами норм процесуального права при ухваленні оскаржених судових рішень.

49. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

50. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija

v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

51. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права.

52. Відповідно до першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сметаніков Андрій Васильович, залишити без задоволення.

2. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович