Справа № 485/98/25
Провадження №2/485/331/25
РІШЕННЯ

іменем України

23 травня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Яворського С.Й.,

секретар судового засідання Камінський Б.О.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м.Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє представник- адвокат Орловський Михайло Андрійович до Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5), Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки з метою усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

з участю позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача адвоката Орловського М.А.

представника відповідача Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5) Якушева С.В.;

представника Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області Шиндера М.С.

встановив:

13 січня 2025 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до суду з вказаним позовом та просив скасувати в державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0001, яка на праві постійного користування належить ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою виданого Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області серії ЯЯ № 194935 від 04.12.2012.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 березня 1997 року ОСОБА_4 ( надалі Позивач) отримав Державний акт на право приватної власності на землю (серії ІІІ-МК №046601), площею 0,13 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , виданого на підставі рішення виконкому Центральної сільської ради № 9 від 31 січня 1997 року. Відповідно виписки з по господарської книги с. Центрального від 06.01.2025 за наявною інформацією з 1988 по 2025 роки житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 постійно перебував у власності Позивача та його родини і постійно використовувався для проживання останніх.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20 вересня 1994 року Бюро приватизації Установи ИН-316/5 УВС Миколаївської області було здійснено приватизацію спільної сумісної власності домоволодіння по АДРЕСА_1 було приватизовано ОСОБА_1 та членами його сім`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 по 1/5 частині домоволодіння кожному. Вказане свідоцтво було видано згідно з розпорядженням (наказом) керівника органу приватизації від 08 серпня 1994 року. Право власності на домоволодіння зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства.

Приводячи в порядок документацію на власне майно ОСОБА_1 звернувся до сертифікованого інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_9 , за для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під домоволодінням по АДРЕСА_2 , відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №046601 від 12 березня 1997 року. В ході виготовлення вказаної документації і формування земельної ділянки в Державному земельному кадастрі сертифікованим інженером-землевпорядником встановлено наступне. Так, підчас виготовлення «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянина ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 » орієнтовною площею 0,13 га було встановлено, що вказана земельна ділянка перебуває у власності громадянина ОСОБА_1 у відповідності із державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 046601, виданого Центральною сільською Радою народних депутатів 12.03.1997р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 661, і має перетин із земельною ділянкою за кадастровим номером :05:005:0001 перетин на 100%. Ця земельна ділянка, крім земельної ділянки, межі якої відновлюються, ще має перетин із земельними ділянками за кадастровими номерами: :26:000:0003, :26:000:0002, :23:003:0002, :23:003:0010, :23:003:0003 та :23:003:0004, тобто земельна ділянка за кадастровим номером :05:005:0001 сформована неправильно без врахування фактичних і сформованих меж суміжних землевласників та землекористувачів.

Як наслідок накладання земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0001 на земельну ділянку з будинком Позивача, Державним кадастровим реєстратором Відділу № 5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області Леміщенко В. А. видано рішення № РВ-024 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та протокол № ПП-024 від 18.12.2024. В рішенні про відмову в реєстрації земельної ділянки зазначено, що Відповідно до п.6 статті 24 ЗУ Про ДЗК підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0001 (площа співпадає на 100 відсотків, що є критичною помилкою).

Земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0001 відповідно до даних ДЗК на праві постійного користування належить ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою виданого Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області серіїї ЯЯ №194935 від 04.12.2012. Вказана земельна ділянка сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок; Державним підприємством «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та зареєстровано в Державному земельному кадастрі 06.09.2016. Виходячи із вищевикладеного вбачається, що земельна ділянка Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» з кадастровим номером :05:005:0001, сформована без врахування фактично наявних будівель, споруд та правових документів інших землекористувачів що розташовані поблизу колонії. Таким чино порушені, чи значним чином обмежені права приватної власності громадян на їх майно, в тому числі на майно Позивача. Крім того, Державний акт на право приватної власності на землю Позивача виданий 1997 року тобто на 15 років раніше ніж видано державний акт про право постійного користування ДУ «Снігурівська виправна колонія(№5)», що свідчить про те, що при видачі Державного акту на постійне користування мало враховуватись наявність раніше виданого Державного акту на право приватної власності.

Ухвалою судді від 13.01.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

21.01.2025 представником Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області відмовити у повному обсязі. Відзив обгрунтовують тим, що однією з фактичних обставин (підстав) позову Позивач визначає виготовлення (за замовленням Позивача) сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_10 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) під домоволодінням по АДРЕСА_2 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, якою встановлено, на думку згаданого вище землевпорядника, факт перетину меж спірної земельної ділянки з шістьома земельними ділянками суміжних землевласників та землекористувачів. Водночас, зі змісту вказаної вище технічної документації із землеустрою (пояснювальна записка, сторінка 7) вбачається, що камеральна обробка матеріалів польових вимірювань, обчислення координат точок виконано за допомогою програм Topcon Tools v.8.0 та Digitals/Delta XE v 5.0 в системі координат 1963 року. При цьому, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 № 1259 «Деякі питання застосування геодезичної референцної системи координат» визначено, що виконання топографо-геодезичних та картографічних робіт починаючи з 1 січня 2007 р. здійснюватиметься із застосуванням Державної геодезичної референцної системи координат УСК-2000. До того ж, відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку використання Державної геодезичної референцної системи координат УСК-2000 при здійсненні робіт із землеустрою, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 02.12.2016 № 509 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 за № 1646/29776), координатною основою при здійсненні робіт із землеустрою є Державна геодезична референцна система координат УСК-2000. Таким чином, з урахуванням положень вище окресленого законодавства, в основі формування позовних вимог Позивача міститься документація із землеустрою, розроблена з помилками у застосуванні системи координат, що викликає обґрунтований сумнів у правильному визначені в натурі (на місцевості) характеристик земельної ділянки, яка на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 46601, перебуває у власності Позивача. Крім цього, вказує, що позивач заявляючи вимогу про скасування у державному земельному кадастрі реєстрації спірної земельної ділянки без заявлення вимоги про одночасне припинення усіх речових прав та їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, Позивач не врахував окреслених вище приписів закону, що має своїм прямим юридичним наслідком неефективність обраного способу захисту у спірних правовідносинах (тобто він є таким, що не відповідає приписам статті 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» і таким, що не забезпечить відновлення прав Позивача), а тому в задоволенні зазначених вимог, на переконання Головного управління, слід відмовити. Також зазначає, що оскільки державний акт серії ЯЯ №194935 на право постійного користування на спірну земельну ділянку, виданий ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)», датований 04.12.2012 факт формування земельної ділянки :05:005:0001 мав місце до набрання чинності ЗУ «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051. У зв`язку з цим слід зазначити, що протягом так званого «перехідного періоду» заміни (впровадження) однієї системи державного обліку земель (Державного реєстру земель) на іншу (Державний земельний кадастр) мали місце похибки, порушення технології виконання земельно-кадастрових знімань та проведення картографо-геодезичних робіт (неточне вимірювання координат), у тому числі і у відношенні спірної земельної ділянки. За такого, Головне управління зауважує, що у контексті правовідносин, що склались, належним і ефективним способом захисту права Позивача мав би бути позов, обґрунтованість і ефективність вимог якого повинні бути релевантні з приписами діючого земельного законодавства в частині виправлення відповідних помилок у Державному земельному кадастрі. Крім цього, вважає, що у будь-якому випадку позовні вимоги, кінцевою метою задоволення яких є захист права приватної власності на земельну ділянку площею 0,13 га шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 18,1387 га є такими, що позбавлені розумної пропорційності, а тому не можуть бути задоволені судом.

28.01.2025 представником Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5) подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просять у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5) відмовити у повному обсязі. Відзив аналогічний відзиву Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області.

03.02.2025 представником позивача адвокатом Орловським М.А. подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить: скасувати в держаному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0001, яка на праві постійного користування належить ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою виданого Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області серії ЯЯ №194935 від 04.12.2012; Припинити усі речові права та їх обтяження, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0001.

Крім цього, 04.02.2025 представником позивача адвокатом Орловським М.А. подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначає наступне: щодо використання систем координат. Представником Позивача було подано адвокатський запит до розробника землевпорядної документації - сертифікованого інженера -землевпорядника Паляниці Ю.В. та 03.02.2025 було отримано наступну відповідь. Підчас виготовлення «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянина ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 » орієнтовною площею 0,13 га було використано систему координат 1963 року СК-63, оскільки при формуванні земельної ділянки за кадастровим номером :05:005:0001, яка із земельною ділянкою громадянина ОСОБА_1 дає 100% перетин, була використана саме ця система координат. Проте, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. № 1259 координати поворотних точок меж земельної ділянки було перераховано в Державну геодезичну референцну систему координат УСК-2000. Матеріали перерахування додаються до пояснення. Використання системи координат СК-63 так і УСК-2000 не впливає на місце розташування земельної ділянки в Національній кадастровий системі та не змінює той факт, що на встановлену (відновлену) нами земельна ділянка приватної власності громадянина ОСОБА_1 накладається земельна ділянка за кадастровим номером :05:005:0001. 2. щодо дотримання принципу пропорційності. Позивач вважає що Відповідачі трактують вказаний принцип на свою користь не розглядаючи той факт, що якщо брати пропорційне накладання земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0001, яка на праві постійного користування належить ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою виданого Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області серії ЯЯ №194935 на земельну ділянку яка на підставі Державного акту про право приватної власності на землю (серії ІІІ-МК №046601) належить Позивачу накладається на 100% тобто повність поглинає земельну ділянку ОСОБА_1 . 3. стосовно досудового врегулювання спору. ДУ "Снігурівська виправна колонія (№5)" у своєму відзиві стверджує, що Позивач не звертався з письмовими заявами до керівництва установи, щодо врегулювання земельного спору, що виник. Натомість в жовтні та листопаді 2024 року Позивач неодноразово звертався до установи та до керівника установи особисто з врегулювання проблемного питання по оформленню документації на належну йому земельну ділянку відповідно до Державного акту ІІІ-МК №046601 виданого 12.03.1997 року для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 . При особистій зустрічі з керівником установи був присутній їх співробітник ОСОБА_11 . Жодного варіанту вирішення проблеми Відповідачем запропоновано не було, пояснивши, що для них це дуже важка задача і її виконання для Відповідача не на часі. В результаті чого, Позивач був змушений звернутись до Документ сформований в системі «Електронний суд» 03.02.2025 3 суду. Крім того, інакшого способу вирішення вказаної проблеми не існує окрім як вирішення питання в судовому порядку шляхом скасування реєстрації земельної ділянки та зареєстрованих речових прав та обтяжень щодо вказаної земельної ділянки. 4. у своєму відзиві ДУ "Снігурівська виправна колонія (№5)" приходить до абсурдного висновку, що якщо житловий будинок Позивача знаходиться на земельній ділянці на яку помилкова видано Державний акт на право постійного користування, з порушеннями та без врахування наявної приватної власності, то вказаний будинок належить ДУ "Снігурівська виправна колонія(№5)". Хоча позивач маж Державний акт на право приватної власності на землю для обслуговування вказаного житлового будинку, крім того вказаний будинок було їм приватизовано на підставі наказу цієї ж установи та зареєстровано речові права на нього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і перебуває у ПРИВАТНІЙ ВЛАСНОСТІ.

Ухвалою суду від 24.04.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Орловський М.А. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити. ОСОБА_1 вказав, що має намір продати будинок з земельною ділянкою, однак перетин земельних ділянок, який виник з вини Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5) унеможливлює йому розпорядитися своєю приватною власністю. Перетин ділянок підтверджується Рішенням №РВ-024 та документацією ФОП « ОСОБА_10 ». ОСОБА_1 звертався до Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5) усно та письмово з метою вирішити даний спір в позасудовому порядку, однак відповідач такі кроки залишив без реагування.

Представник Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області Шиндер М.С. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Вказав, що Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області є неналежним відповідачем та має мати статус третьої особи. Незаперечує щодо наявності перетину земельних ділянок.

Представник Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5) Якушев С.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав зазначених у відзиві. Вказав що у нього відсутні дані чи звертався позивач до Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5) з заявами про вирішення питання в позасудовому процесі. Не заперечує факт наявності перетину земельних ділянок. Дані порушення можуть бути усунені зміною точок в процесі координат, однак філіал не виділяє кошти для внесення змін, сказали спостерігати за судовим процесом.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,13 га, для обслуговування житлового будинку, розташована на території АДРЕСА_1 , підтвердженням чого є державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №046601 від 12.03.1997 р. Державний акт видано на підставі рішення виконкому Центральної сільської ради народних депутатів від 31.01.1997 за №9 (а.с.18зв-19).

На даній земельні ділянці знаходиться житловий будинок загальною площею 89,6 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., підтвердженням чого є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2019 (а.с.17).

01.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_9 з заявою від 01.08.2024 щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням фактичного використання (а.с.38).

ФОП ОСОБА_10 , яка являється сертифікованим інженером-землевпорядником, під час виготовлення «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянина ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 » орієнтовною площею 0,13 га було встановлено, що вказана земельна ділянка перебуває у власності громадянина ОСОБА_1 у відповідності із державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 046601, виданого Центральною сільською Радою народних депутатів 12.03.1997р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 661, і має перетин із земельною ділянкою за кадастровим номером :05:005:0001 перетин на 100%. Ця земельна ділянка, крім земельної ділянки, межі якої відновлюються, ще має перетин із земельними ділянками за кадастровими номерами: :26:000:0003, :26:000:0002, :23:003:0002, :23:003:0010, :23:003:0003 та :23:003:0004, тобто земельна ділянка за кадастровим номером :05:005:0001 неправильно без врахування фактичних і сформованих меж суміжних землевласників та землекористувачів.

Земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0001, для розміщення об`єктів управління Державної пенітенціарної служби, загальною площею 18.1387 га, перебуває на праві постійного користування ДУ «Снігурівська виправна колонія №5», підтвердженням чого є Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №194935 від 04.12.2012 року, виданий на підставі рішення 13 сесії 4 скликання Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 13.01.2005 року, зареєстровано за №4 та витяг з Державного земельного кадастру (а.с.20, 11-16).

Вказана земельна ділянка сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок; Державним підприємством «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та зареєстровано в Державному земельному кадастрі 06.09.2016.

Виходячи із вищевикладеного вбачається, що земельна ділянка Державної установи «Снігурівська виправна колонія (№5)» з кадастровим номером :05:005:0001, сформована без врахування фактично наявних будівель, споруд та правових документів інших землекористувачів що розташовані поблизу колонії. Таким чином порушені, чи значним чином обмежені права приватної власності громадян на їх майно, в тому числі на майно Позивача. Крім того, Державний акт на право приватної власності на землю Позивача виданий 1997 року тобто на 15 років раніше ніж видано державний акт про право постійного користування ДУ «Снігурівська виправна колонія(№5)», що свідчить про те, що при видачі Державного акту на постійне користування мало враховуватись наявність раніше виданого Державного акту на право приватної власності.

Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №РВ-024 від 18.12.2024, відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з таких підстав: електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Рекомендовано: Відповідно до п.6 ст. 24 ЗУ Про ДЗК підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0001 (площа співпадає на 100 відсотків, що є критичною помилкою). Запропоновано вирішити питання щодо узгодження меж земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні позивач та представники відповідачів не заперечували факт того, що ділянка, яка перебуває у власності громадянина ОСОБА_1 у відповідності із державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 046601, виданого Центральною сільською Радою народних депутатів 12.03.1997р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 661, має перетин із земельною ділянкою за кадастровим номером :05:005:0001 перетин на 100%. Отже, ця обставина доведена та не підлягає окремому доказуванню, крім цього така підтверджується заявою сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_10 та Рішенням №РВ-024 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 18.12.2024 (а.с.27,30)

Як вбачається з пояснень сторін в судовому засіданні, відповідач в позасудовому порядку не здійснює дії щодо вирішення даного спору та узгодження меж земельних ділянок.

Частиною другою статті 90 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2025 № 446/478/19, ухваленій після подання касаційних скарг, викладено висновки щодо належного способу захисту прав у випадку часткового накладення земельних ділянок. Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила таке.

За статтею 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Віндикаційний позов є позовом речовим і як такий належить до речових способів захисту права власності. Його зміст полягає у вимозі неволодіючого власника до володіючого невласника про повернення речі в натурі. При цьому відповідно до статті 396 ЦК України за допомогою віндикаційного позову може захищатися володіння також і носія іншого речового права (титульного володільця), а не тільки права власності. Безпосередня мета віндикації полягає у відновленні володіння власника (титульного володільця), що, у свою чергу, забезпечує можливість використання ним усього комплексу правомочностей, що складають належне йому речове право (пункт 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19).

Згідно зі статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункти 43, 89), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 60).

З урахуванням зазначеної специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, як це властиво для багатьох видів рухомого майна (крім бездокументарних цінних паперів, часток у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, інших нематеріальних об`єктів тощо), а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності).

Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем.

Однією з загальних засад державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав (пункт 2 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до статті 126 ЗК України (у редакції, чинній з 01.01.2013) право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державній реєстрації прав підлягають, зокрема, такі речові права, як право власності, право постійного користування земельною ділянкою.

Згідно з вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на земельну ділянку повинно бути зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Обраний позивачем спосіб захисту прав повинен відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами. За загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовуються тоді, коли сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами, що визначають їх зміст та правову природу. Якщо спір стосується правочину, укладеного власником (володільцем) майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Водночас, коли сторони не перебували у договірних відносинах один з одним, власник (володілець) майна може використовувати речово-правові способи захисту [аналогічні висновки викладені у пунктах 108-110 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)].

Як зазначалось, особа може витребувати належне їй майно від особи, яка є останнім його набувачем, і для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів місцевого самоврядування або документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право власності, оскільки їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном.

Натомість усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, коли позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, а отже, належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення порушеного права [постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14- ц (провадження № 14-256цс18), від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)].

Велика Палата Верховного Суду неодноразово викладала висновки, відповідно до яких, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем [див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.112018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13(пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц(пункт 146)].

У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 148).

Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов.

У межах справи № 485/98/25 встановлено, що земельна ділянка перебуває у власності громадянина ОСОБА_1 у відповідності із державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 046601, виданого Центральною сільською Радою народних депутатів 12.03.1997р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 661, і має перетин із земельною ділянкою за кадастровим номером :05:005:0001 перетин на 100%.

У цій справі позивач заявив вимогу скасувати в держаному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0001, яка на праві постійного користування належить ДУ «Снігурівська виправна колонія (№5)» відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою виданого Центральною сільською радою Снігурівського району Миколаївської області серії ЯЯ №194935 від 04.12.2012; припинити усі речові права та їх обтяження, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0001, - тобто намагається скасувати реєстрацію та припинити права на всю земельну ділянку, а не тільки тієї її частини, що накладається на земельну ділянку позивача.

Відповідно до частини десятої статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Згідно з частиною четвертою статті 25 вказаного Закону поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позивач має довести, яка саме земельна ділянка, в яких межах накладається на його земельну ділянку. Захистити право без ідентифікації земельної ділянки неможливо (див. близькі за змістом висновки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 у справі № 441/123/16).

Отже, для вирішення подібних спорів земельна ділянка (підстави для витребування якої наявні - тобто така земельна ділянка накладається на земельну ділянку позивача) має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Виконання дослідження з визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Тому результати таких досліджень можуть міститись, зокрема, у висновку експерта.

У власних висновках Верховний Суд базується на тому, що за змістом частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні, яка ідентифікується насамперед її просторовим розташуванням, що описується через її межі. Частина земельної ділянки, яка накладається на смугу відведення залізниці та межі якої відомі, може бути витребувана від особи, яка незаконно заволоділа такою земельною ділянкою.

Не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору.

Позивач фактично просить скасувати права відповідача на всю земельну ділянку. Суд вважає, що задоволення вказаних вимог призведе до того, що відповідач буде позбавлений права власності не тільки на ту частину земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку позивача, а й на ту частину земельної ділянки, яка не є спірною і правомірність набуття у власність якої не ставиться під сумнів. Таке втручання не може визнаватися законним.

Суд зазначає, що віндикаційний позов дозволяє в більшій мірі вирішити питання втручання у право особи на мирне володіння майном, забезпечує дотримання пропорційності та балансу інтересів, дослідження добросовісності набувача майна, що є важливим для розгляду подібних спорів.

Витребування як належний спосіб захисту у цій справі не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки відповідача, така вимога може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку позивача.

Судове рішення про витребування частини земельної ділянки, що накладається, є підставою для внесення інформації щодо прав на земельні ділянки до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством.

Тому в контексті обставин цієї справи та заявлених позовних вимог належним (правомірним) способом захисту може бути позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 та накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0001.

Даний висновок відповідає правовому висновку Верховного Суду викладеному в постанові від 22.04.2025 cправа № 918/1332/23

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову з огляду на обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору слід покласти на ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 від імені якого діє представник- адвокат Орловський Михайло Андрійович до Державної установи "Снігурівська виправна колонія (№5), Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки з метою усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Миколаївського апеляційного суду.

Сторони по справі:

Позивач- ОСОБА_1 , місце реєстрації- АДРЕСА_2 , РНОКПП- НОМЕР_1 ;

Відповідач- Державна установа "Снігурівська виправна колонія (№5), ЄДРПОУ- 08594654, місце знаходження: Миколаївська обл., Баштанський р-н. с.Центральне, вул. Суворова, 1.

Відповідач- Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області, ЄДРПОУ- 39825404, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Миру, 34.

Дата складення повного судового рішення - 23.05.2025 року.

Суддя С. Й. Яворський