справа № 274/2278/25
провадження № 2/0274/1188/25
Рішення

Іменем України

26.05.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и в :

Представник позивача Ткаченко М.М., звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Коллект центр" заборгованість за договором №75312137 від 18.08.2021 та договором №667226 від 23.08.2021 у загальному розмірі 23160,16 грн.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що 18.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №75312137, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 8267 грн., строком на 64 дні, зі сплатою 1,6% за кожен день користування.

27.01.2022 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 27/01/2022, відповідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорам, в тому числі за кредитним договором №75312137.

10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №75312137.

Внаслідок невиконання відповідачкою умов кредитного договору №75312137 від 18.08.2021, заборгованість становить 16623,23 грн., яка складається з: 6819,28 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9679,16 грн - заборгованість за процентами, 109,10 грн - інфляційні збитки, 15,69 грн - 3% річних.

23.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №667226, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою 2% за кожен день користування.

25.01.2022 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 25/01/2022/1, відповідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорам, в тому числі за кредитним договором №667226.

10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-01/20231, відповідно умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №667226.

Внаслідок невиконання відповідачкою умов кредитного договору №667226 від 23.08.2021, заборгованість становить 6536,93 грн., яка складається з: 2000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4500 грн - заборгованість за процентами, 32,00 грн - інфляційні збитки, 4,93 грн - 3% річних.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.04.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій (а.с.86).

Відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця її проживання, який повернувся до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідачки відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що 18.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75312137, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 8267 грн., строком на 64 дні, зі сплатою 1,6% за кожен день користування (а.с.18).

Відповідно до положень п.12 договору, його укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Додаток №1 до договору позики №75312137 таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит передбачає що 18.08.2021 відповідачка отримала 8267 грн та мала повернути їх 20.10.2021 сплативши разом з кредитом відсотки в сумі 5566,12 грн, що сукупно становить 13833,12 грн. (а.с.18 зворот).

Відповідачка договір №75312137 від 18.08.2021 та додаток №1 до нього підписала одноразовим ідентифікатором - FYgRJ0kise.

Договір позики, разом із правилами надання грошових коштів у позику, затвердженими 12.08.2021, складають єдиний договір (а.с.19-24).

Як вбачається з довідки ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес" від 30.01.2025 №КД-000006942/ТНПП, останнє прийняло до виконання платіжну інструкцію, надану за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та завершення платіжної операції: Дата 18.08.2021; Номер платежу - ddbe3a2d-de93-4b22-8a3d-a6b4a9bf956a; Сума 8267,00 грн.; Отримувач - Пилипець Ірина на карту № НОМЕР_1 (а.с.30).

З розрахунку заборгованості за договором позики №75312137 від 18.08.2021 складеного ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", вбачається, що ОСОБА_1 за період з 18.08.2021 по 27.01.2022 має заборгованість в сумі 16498,44 грн, яка складається із: заборгованості за тілом позики - 6819,28 грн.; заборгованості за процентами - 9679,16 грн (а.с. 33 - 34).

27.01.2022 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 27/01/2022, відповідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорам, в тому числі за кредитним договором №75312137 від 18.08.2021 (а.с. 45-47).

Згідно Витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №27/01/2022 від 27.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №75312137 від 18.08.2021 в розмірі 16498,44 грн., яка складається з: 6819,28 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9679,16 грн - заборгованість за процентами (а.с.51).

10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №75312137 від 18.08.2021 (а.с.58-61).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №75312137 від 18.08.2021 в розмірі 16623,23 грн., яка складається з: 6819,28 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9679,16 грн - заборгованість за процентами (а.с.10,62 - 63).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» станом на 07.03.205 ОСОБА_1 має заборгованість за договором позики №75312137 від 18.08.2021 в загальній сумі 16623,23 грн., яка складається з: 6819,28 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9679,16 грн - заборгованість за процентами; нараховані 3% річних за користування грошовими коштами на дату відступлення права вимоги - 15,69 грн.; інфляційні збитки за користування грошовими коштами на дату відступлення права вимоги - 109,10 грн (а.с.39).

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідачки за договором позики №75312137 від 18.08.2021.

Також судом встановлено, що 23.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №667226, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою 2% за кожен день користування (а.с.11).

Відповідно до положень п.13 договору, його укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Додаток №1 до договору позики №667226 таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит передбачає що 23.08.2021 відповідачка отримала 2000 грн та мала повернути їх 22.09.2021 сплативши разом з кредитом відсотки в сумі 600,00 грн, що сукупно становить 2600 грн (а.с.11 зворот).

Відповідачка договір №667226 від 23.08.2021 та додаток №1 до нього підписала одноразовим ідентифікатором - 7n21KVCvq0.

Договір позики, разом із правилами надання грошових коштів у позику, затвердженими 29.07.2021, складають єдиний договір (а.с.12-17).

Як вбачається з довідки ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес" від 24.01.2025 №КД-000006221/ТНПП, останнє прийняло до виконання платіжну інструкцію, надану за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та завершення платіжної операції: Дата 23.08.2021; Номер платежу - ca7d8ed0-2830-483a-a326-ae8c9b1d6186; Сума 2000,00 грн.; Отримувач - Пилипець Ірина на карту № НОМЕР_1 (а.с.25).

З розрахунку заборгованості за договором позики №667226 від 23.08.2021 складеного ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", вбачається, що ОСОБА_1 за період з 23.08.2021 по 25.01.2022 має заборгованість в сумі 6500,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом позики - 2000,00 грн.; заборгованості за процентами - 4500,00 грн (а.с.27 зворот - 28 зворот).

25.01.2022 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 25/01/2022, відповідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорам, в тому числі за кредитним договором №667226 від 23.08.2021 (а.с.40-42).

Згідно Витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №25/01/2022 від 25.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №667226 від 23.08.2021 в розмірі 6500,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом позики - 2000,00 грн.; заборгованості за процентами - 4500,00 грн (а.с.43,44).

10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-03/2023, відповідно умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №667226 від 23.08.2021 (а.с.52-55).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 10-03/2023 від 10.03.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №667226 від 23.08.2021 в розмірі 6500,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом позики - 2000,00 грн.; заборгованості за процентами - 4500,00 грн (а.с.9 ,56 - 57).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» станом на 07.03.205 ОСОБА_1 має заборгованість за договором позики №667226 від 23.08.2021 в загальній сумі 6536,93 грн, яка складається із: заборгованості за тілом позики - 2000,00 грн.; заборгованості за процентами - 4500,00 грн; нараховані 3% річних за користування грошовими коштами на дату відступлення права вимоги - 4,93 грн.; інфляційні збитки за користування грошовими коштами на дату відступлення права вимоги - 32,00 грн (а.с.38).

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідачки за договором позики №667226 від 23.08.2021.

За приписами частин першої, другої статті 202 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Позивачем доведено факт укладення 18.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору позики № 75312137 та 18.08.2021 року та 23.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору позики № 667226 в електронній формі, які підписані за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

За умовами договорів сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочинів, у зв`язку з чим договора, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договорів.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цсі 5.

Встановивши, що позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 , як до боржника за договором про надання позики № 75312137 від 18.08.2021 року та за договором про надання позики №667226 від 23.08.2021 року, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Коллект Центр», шляхом стягнення з відповідачки суми заборгованості.

Проте, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за договором про надання позики № 75312137 від 18.08.2021 року в розмірі 9679,16 грн та за договором про надання позики №667226 від 23.08.2021 року в розмірі 4500,00 грн, виходячи з наступного.

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц).

За умовами договору № 75312137 від 18.08.2021 року сторони встановили строк кредитування 64 дні, тобто до 20.10.2021 року, включаючи дату отримання та повернення позики.

Позичальником сплачено 06.09.2021 - 92,64 грн процентів, тобто нею частково погашено проценти, нараховані у межах строку кредитування (а.с.33 - 34).

Доказів того, що позичальник ініціювала продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору № 75312137 від 18.08.2021 року року становить 8373,00 грн за період з 18.08.2021 по 20.10.2021, виходячи з розрахунку: 8267,00 грн (тіло кредиту) х 1,6% (базова відсоткова ставка) х 64 днів (строк позики) - 92,64 грн (сплачених відповідачкою).

За умовами договору позики №667226 від 23.08.2021 року сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 22.09.2021 року, включаючи дату отримання та повернення позики.

Позичальником сплачено 20.09.2021 - 300,00 грн процентів, тобто нею погашено проценти, нараховані у межах строку кредитування.

Доказів того, що позичальник ініціювала продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору №667226 від 23.08.2021 року року становить 900,00 грн за період з 23.08.2021 по 22.09.2021, виходячи з розрахунку: 2000,00 грн (тіло кредиту) х 2% (базова відсоткова ставка) х 30 днів (строк позики) - 300,00 грн (сплачених відповідачкою).

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Відтак, надані позивачем витягі з реєстру боржників до договорів факторингу не можуть вважатися належним доказом наявності такої заборгованості.

У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача процентів за користування кредитом за межами строку кредитування відсутні.

З урахуванням викладеного, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 75312137 від 18.08.2021 в розмірі 15192,28, з яких: 6819,28 грн заборгованості за кредитом, 8373,00 грн заборгованості за відсотками та 2900,00 грн заборгованості за договором позики №667226 від 23.08.2021, з яких: 2000,00 грн заборгованості за кредитом, 900,00 грн заборгованості за відсотками.

Щодо вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки за договором № 75312137 від 18.08.2021 року інфляційних збитків в розмірі 109,10 грн за лютий 2022 року та 3% річних в розмірі 15,69 грн за період з 27.01.2022 року по 23.02.2022 року та договором №667226 від 23.08.2021 інфляційних збитків в розмірі 32,00 грн за лютий 2022 року та 3% річних в розмірі 4,93 грн за період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року, суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Проте, згідно з п.15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, був встановлений на усій території України з 12.03.2020 до 30.06.2023.

Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних за період 25.01.2022 року по 23.02.2022 (включно).

Отже, з урахуванням наведених норм матеріального права та розрахунку, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних не підлягають задоволенню.

За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ «Коллект Центр» в суді надавалася адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року (а.с.68-70).

Згідно пункту 4.1 договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору.

На підтвердження факту надання професійної правової допомоги позивачем надано заявку на надання юридичної допомоги № 244 від 01.02.2025 року (а.с.72), витяг з акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року (а.с.73), за змістом яких вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 9000,00 грн, з яких - надання усної консультації з вивченням документів 2 год / 3000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 2 год / 6 000,00 грн, а також платіжну інструкцію № від 17.03.2025 року (а.с.71), що підтверджує перерахування адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» за надання правової допомоги згідно договору № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року .

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статт і 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.

На підставі викладеного суд, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатським об`єднанням роботи, приходить до висновку про часткове задоволення заявлених судових витрат в розмірі 7020,00 грн ( пропорційно до задоволених позовних вимог).

Частково задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1892,00 грн.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,133,137,141, 247,258,263-265,274-275,279,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місце знаходження: вул. Мечнікова, 3, оф. 306, м. Київ, ) заборгованість за договором №75312137 від 18.08.2021 року в розмірі 15192,28 грн, що складається із: 6819,28 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8373,00 грн заборгованість за відсотками; за кредитним договором № 667226 від 23.08.2021 року в розмірі 2900,00 грн., що складається із: 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 900,00 грн заборгованість за відсотками, а всього - 18092,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 1892,00 грн та 7020,00 грн витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 травня 2025 року

Суддя : Т.М. Вдовиченко