Справа № 463/2801/25
Провадження № 2/463/1249/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання: Онишкевича О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 13723,64 грн., а також понесених витрат на оплату судового збору.

Позов мотивує тим, що згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 8 червня 2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у будинках у м. Львові. Вказує, що будинок АДРЕСА_1 , перебуває на утриманні ЛКП «Господар», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради від 10 жовтня 2019 року №5626, ухвали Львівської міської ради від 16 листопада 2017 року №2606, як правонаступник ЛКП «Дім», МП «Стихія» та ЛКП «Управитель» (ЛКП «№ 500», ЛКП «№ 504», ЛКП «№ 507», ЛКП «За Замком», ЛКП «№ 503»). Основним завданням діяльності визначено утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель. ЛКП «Господар» надає житлово-комунальні послуги як правонаступник ЛКП «Управитель». Також зазначає, що між сторонами укладений договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 1 вересня 2019 року, що підтверджує взаємні права та обов`язки сторін. Згідно з інформаційною довідкою відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_2 . Для здійснення оплати комунальних послуг Відповідачам відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , згідно з яким виникла заборгованість за період з 1 травня 2019 року по 31 травня 2020 року в розмірі 3008,18 грн. та за період з 1 лютого 2023 року по 28 лютого 2025 року в розмірі 10715,46 грн. При цьому вказує, що заборгованість в розмірі 3008,18 грн. за період з 1 травня 2019 року по 31 травня 2020 року була предметом судового наказу Личаківського районного суду м. Львова від 1 серпня 2020 року у справі №463/5878/20, проте такий наказ було скасовано ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10 квітня 2023 року, тому заборгованість за цей період включено до предмету даного позову. Щодо заборгованості за період з 1 червня 2020 року по 31 лютого 2023 року повідомляє, що така у розмірі 5960,15 грн. була предметом судового наказу у справі № 463/1471/23, який не скасований та перебуває на виконанні, а тому зазначена сума заборгованості не включена до позовних вимог та не становить предмет спору у даній справі. Щодо відсутності укладеного договору міме сторонами за період до укладення договору 1 вересня 2019 року звертає увагу на те, що відповідно до судової практики відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житловою - комунальних послуг. Позивач звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі зобов`язані щомісяця вносити оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, однак таку оплату останні не здійснюють, що призвело до утворення боргу. Звертає увагу суду на те, що жодних актів-претензій від відповідачів протягом усього строку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не надходило, що є також одним із доказів належного виконання позивачем своїх обов`язків. З врахуванням наведеного позов просить задовольнити та стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Матеріали даного позову були подані до Личаківського районного суду м. Львова 26 березня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 28 березня 2025 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито у ній провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в ній матеріалами; визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а також встановлено відповідачам п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Копію вказаної вище ухвали, а також копію позовної заяви з додатками того ж дня - 28 березня 2025 року було скеровано сторонам для відома, 31 березня 2025 року копію ухвали було отримано позивачем на зазначену в позовній заяві офіційну електронну адресу, однак поштові відправлення, що скеровувались відповідачам, 17 квітня 2025 року повернулось до суду без вручення.

У зв`язку з вказаним 23 квітня 2025 року копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками було повторно скеровано відповідачам, 7 травня 2025 року поштове відправлення, що скеровувалось останнім, повернулось до суду без вручення, при цьому в довідці про причини повернення вказаного відправлення наявна відмітка про відсутність адресата за вказаною адресою, що з врахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається днем вручення судової повістки (повідомлення про дату, час та місце розгляду справи у даному випадку).

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 Верховний Суд зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.

З врахуванням положень ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд даної справи по суті розпочався 28 квітня 2025 року. З наведеного вище вбачається, що учасники справи повідомлені про розгляд такої належним чином, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подали, а також відповідачами не подавалось до суду відзивів на позов, строк для подання таких сплив. Відтак з врахуванням того, що відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, з метою дотримання розумного строку розгляду справи суд згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України вважає за можливе завершити розгляд справи та ухвалити рішення за наявними у такій матеріалами.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч.ч. 1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Суд у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.

Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані та проживаютьу квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №18 від 11 березня 2025 року (а.с. 16), а також отриманими судом витягами з Єдиного державного демографічного реєстру щодо відповідачів (а.с. 49, 50). При цьому згідно з вказаною довідкою відповідачі є співвласниками зазначеної квартири.

Житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного будинку надаються позивачем ЛКП «Господар», яке є правонаступником ЛКП «Дім», МП «Стихія» та ЛКП «Управитель» (ЛКП «№500», ЛКП «№504», ЛКП «№507», ЛКП «За Замком», ЛКП «№503») відповідно до ухвали Львівської міської ради від 10 жовтня 2019 року № 5626 та ухвали Львівської міської ради від 16 листопада 2017 року №2606, згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 8 червня 2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» (а.с. 6, 7).

1 вересня 2019 року між ЛПК «Господар» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с. 8-15).

На виконання своїх обов`язків ЛКП «Господар» було укладено зокрема договір №ЛКП-10-Г від 12 квітня 2018 року з ЛКП «Транспортна фірма «Спецкомунтранс», предметом якого є надання послуг з вивезення побутових відходів з території ЛКП «Господар» Личаківського району (а.с. 20-22), договір з Львівським комунальним ремонтно - аварійним підприємством про виконання робіт з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньо-будинкових інженерних мережах №56 від 1 березня 2018 року та додаткові угоди до такого №2 від 31 грудня 2019 року, №3 від 1 травня 2021 року, №4 від 1 червня 2022 року, №5 від 1 січня 2024 року (а.с. 23-25), договори з КП ЛОР «Профілактична дезінфекція» про надання послуг (дератизації) №4-Г від 2 січня 2023 року, №4-Г від 1 січня 2024 року, №4-Г від 1 січня 2025 року (а.с. 26-41).

При цьому як вбачається зі звітів по використанню матеріалів на виконання ремонтних робіт за лютий 2023 року грудень 2023 року, 2024 рік та січень 2025 року - лютий 2025 року, ЛКП «Господар» неодноразово здійснювались ремонтні роботи в будинку за адресою: м. Львів, вул. Кордуби, 10 (заміна та встановлення електричного лічильника, заміна обладнання електрощитової будинку, встановлення плафонів, розеток та вимикачів, ремонт та фарбування стін, стелі сходової клітки, ремонт та заміна арматури водопостачання, заміна елементів трубопроводів, заміна невеликих ділянок трубопроводів, заміна запірної арматури системи центрального опалення, заміна ринв, водостічних труб, жолобів та інше) (а.с. 42-47).

З представленого позивачем суду розрахунку заборгованості (відомості про нарахування та оплату послуги управління будинком) вбачається, що відповідачі за період з 1 травня 2019 року по березень 2025 року включно не сплачували належним чином вартості житлово-комунальних послуг, що надавались за адресою АДРЕСА_3 , по особовому рахунку НОМЕР_1 , здійснили оплату лише в вересні 2019 року на суму 4659,02 грн., в липні 2021 року - 1500 грн., в жовтні 2021 року 1000 грн., в травні 2022 року 442,5 грн. та в серпні 2022 року 2000 грн., внаслідок чого станом на березень 2025 року виникла заборгованість в загальному розмірі 19683,79 грн., з якої з врахуванням наявної раніше заборгованості до травня 2019 року заборгованість за період з травня 2019 року по травень 2020 року включно становить 3008,18 грн. та за період з лютого 2023 року по лютий 2025 року становить 10715,46 грн., що загалом складає 13723,64 грн. (а.с. 19).

При цьому на підтвердження вірності розміру нарахувань позивачем надано розрахунки вартості тарифу з наданих послуг управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 17, 18).

ЛКП «Господар» звертався до Личаківського районного суду м. Львова з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості.

Так судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2020 року у справі №463/5878/20, провадження №2-н/463/754/20, було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ЛКП «Господар» 3008,18 грн. заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_3 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91326348).

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10 квітня 2023 року у справі №463/5878/20, провадження №2-с/463/25/23, судовий наказ №463/5878/20 (провадження №2-н/463/754/20), виданий 31 серпня 2020 року Личаківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» заборгованості за послуги за фактично надані послуги за утримання будинку та прибудинкової території скасовано (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110132847).

Окрім того судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року у справі №463/1471/23, провадження №2-н/463/596/23, було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЛКП «Господар» 5960,15 грн. заборгованості за фактично надані житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 червня 2020 року до 31 січня 2023 року за адресою: АДРЕСА_3 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109692147). Даний судовий наказ набрав законної сили та такий не було скасовано.

Водночас, як зазначалось вище, з представленого позивачем суду розрахунку заборгованості (відомості про нарахування та оплату послуг) вбачається, що відповідачі наявну у них заборгованість за період з 1 травня 2019 року по 31 травня 2020 року в розмірі 3008,18 грн., а також заборгованість, що виникла за період з 1 лютого 2023 року по 28 лютого 2025 року в розмірі 10715,46 грн., не сплатили.

Згідно з ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окрім того ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 2 такої виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктами 6, 9, 13 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

При цьому відповідно до п. 12 такої послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.

А відповідно до п. 14 управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок індивідуального споживача надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 ст. 9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

При цьому відповідно до позиції Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 7 липня 2020 року у справі №712/8916/17, постановах Верховного суду від 15 березня 2018 року у справі №401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі №369/3682/16-ц, від 7 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21, від 20 листопада 2024 року у справі №463/6799/18.

Окрім того, як вже зазначалось судом вище, з 1 вересня 2019 року ЛКП «Господар» та відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в договірних правовідносинах на підставі договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Зокрема згідно з п. 6 вказаного договору кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Ціна таких послуг визначена пунктом 12 договору, а згідно з п. 13 такого плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

А відповідно до п. 34 договору спори та розбіжності, що можуть виникнути під час надання послуги з управління, якщо вони не будуть узгоджені шляхом переговорів між сторонами, вирішуються в судовому порядку.

Окрім того згідно з ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

В матеріалах справи відсутні акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Водночас суд вважає підтвердженою ту обставину, що позивач належним чином надавав послуги відповідачам, оскільки відповідно до частин 1 та 4 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Оскільки в матеріалах справи немає доказів того, що сторони складали акти-претензії, суд використовує презумпцію, що позивач належним чином надавав відповідачам житлово-комунальні послуги.

Також у справі, яка розглядається ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості є невірним, а тому такий приймається судом до уваги як належний доказ розміру наявної у відповідачів заборгованості.

При цьому хоч позивач просить в тому числі стягнути з відповідачів заборгованість за період з 1 травня 2019 року по 31 травня 2020 року, а ч. 1 ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, однак згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, та після переривання перебіг позовної давності починається заново. В даному випадку з розрахунку заборгованості (відомості про нарахування та оплату послуги управління будинком) вбачається, що востаннє відповідачами було вчинено дії, що свідчить про визнання ними свого боргу, а саме часткову оплату такого в вересні 2019 року, липні 2021 року, жовтні 2021 року, травні 2022 року та серпні 2022 року, внаслідок чого строк позовної давності переривався. Окрім того згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, відповідачі з такою заявою до суду не звертались.

Таким чином, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, зважаючи на те, що відповідачі за отримані житлово-комунальні послуги належним чином не сплачували, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі.

При цьому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частках понесені судові витрати, а саме на оплату судового збору в розмірі 3028 грн., сплата якого підтверджується наданою позивачем квитанцією (а.с. 5).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 247, 263-265, 268, 274, 275, 279, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 526, 541, 543 ЦК України, ст. 68 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

ухвалив:

позов Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 13 723 (тринадцять тисяч сімсот двадцять три) гривні 64 (шістдесят чотири) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» судові витрати в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Господар» судові витрати в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Львівське комунальне підприємство «Господар», місцезнаходження: 79038, м. Львів, вул. Пасічна, 49б, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20822324.

Відповідачі: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя: Стрепко Н.Л.