Справа № 206/1181/25
№ провадження 2-о/646/105/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.25 м.Харків

Суддя Основ`янського районного суду м. Харкова Сіренко Ю.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Самарському районі про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

в с т а н о в и в :

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2025 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Самарському районі про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,- передано на розгляд до Основ`янського районного суду м. Харкова.

Дослідивши заяву з доданими до неї документами, приходжу до наступного.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Заявниця ОСОБА_1 в заяві зазначає, що адреса її реєстрації до повномасштабного вторгнення: АДРЕСА_1 , а адреса місця перебування та фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи у зв`язку із веденням активних бойових дій є АДРЕСА_2 .

Також, у заяві є обґрунтування заявниці ОСОБА_1 щодо підсудності поданої заяви, та нею долучена копія рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська, яким було розірвано шлюб між заявницею та ОСОБА_2 , а отже на підставі ч. 1 ст. 316 ЦПК України вищевказана заява є територіально підсудною Самарському районному суду м. Дніпропетровська, (49127, м. Дніпро, вул. Електрична, буд. 1А), як суду за місцем проживання заявниці ОСОБА_1 .

Вказані обставини були встановлені до відкриття провадження у справі.

Статтею ч. 9 ст. 187 ЦПК України, яка регулює питання відкриття провадження у справі, передбачено, що в разі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до п. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Спори між судами про підсудність не допускаються. У зв`язку з цим та для того, щоб не допустити безпідставної тяганини під час розгляду цивільних справ з боку судів, на яких і лежить обов`язок правильно застосувати правила про підсудність то ЦПК України встановлює правило про недопустимість суперечок між судами про підсудність.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий підсудності розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

На підставі наведеного, вважаю за необхідне передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, (49127, м. Дніпро, вул. Електрична, буд. 1А).

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 260, 261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу №206/1181/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Самарському районі про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, - передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Самарського районного суду м. Дніпропетровська, (49127, м. Дніпро, вул. Електрична, буд. 1А).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Передача справи на розгляд до іншого суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя - Ю.Ю. Сіренко