Провадження № 2-в/201/13/2025
УХВАЛА

27 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Терновою А.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду в м. Дніпрі матеріали про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

11 березня 20258 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 236/11087/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики для отримання виконавчих листів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 березня 2025 року визначено головуючого суддю Демидову С.О.

Ухвалою судді від 13 березня 2025 року провадження у вказаній справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Запропоновано учасникам судового процесу подати усі наявні у них документи і матеріали що стосуються втраченого судового провадження.

27 травня 2025 року від представника позивача на електрону пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

На підставі положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області визначена за Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (Соборним районним судом міста Дніпра).

Зважаючи на вказаний припис, дана справа підсудна Соборному районному суду міста Дніпра.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно частини першої ст. 493 ЦПК України, при розгляді справи суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до частини першої ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч.2 ст.494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

Відповідно до положень ч.ч. 1-2ст.3 Закону України від 22 грудня 2005 року №3262-IV«Про доступ досудових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень - автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає «Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006року №740 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1007).

Згідно з абз. 4 п.3 цього Порядку, електронна копія судового рішення - складений в суді у вигляді електронних даних ідентичний судовому рішенню за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, засвідчений електронним цифровим підписом особи, що підписала зазначене рішення, який може бути перетворений електронними засобами у візуальну форму.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні: ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 20 вересня 2020 року про відкриття провадження у справі, ухвала від 19 січня 2021 року про накладення арешту, рішення суду від 27 січня 2022 року.

Відповідно до даних АСДС Жовтневого районного суду м. Маріуполя, в обліково статистичній картці на справу рішенням суду від 27 січня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Будь-які матеріали судової справи, як і сама судова справа, від Жовтневого районного суду м. Маріуполя після розгляду не були передані Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська.

Відтак повний зміст рішення по справі може бути встановлений судом.

Відповідно до ч.1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Проаналізувавши вищезазначені обставини, враховуючи фактичну втрату матеріалів цивільної справи 263/11087/20, які в свою чергу є необхідними для видачі виконавчих листів, суд приходить до висновку про можливість часткового відновлення втраченого провадження по цивільній справі №263/11087/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

Керуючись ст. ст. 491-494 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відновити частково втрачене судове провадження у цивільній справі № 236/11087/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

Відновити текст ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 20 вересня 2020 року про відкриття провадження у справі

Справа № 263/11087/20

Провадження № 2/263/2398/2020

УХВАЛА

28 вересня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Соловйов О.Л., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя дійшов наступного висновку.

Позовна заява відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, підсудна Жовтневому районному суду м. Маріуполя, підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення, відмови у відкритті провадження відсутні, у зв`язку із чим позовну заяву слід прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі.

Згідно п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною справою та відповідно до ст.274 ч.1 п.1 ЦПК України підлягає розгляду за правилами спрощеного провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19, 175-177, 187, 274, 277 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Призначити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 29.10.2020 року о 08-00 годин в приміщенні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області (пр. Металургів, 31, місто Маріуполь Донецької області).

Встановити відповідачу 15-ти денний строк із дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позовної заяви. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Встановити представнику позивача 5-тиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана відповідачу.

Встановити відповідачу 5-тиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана позивачу.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше 5-ти днів з дня отримання відзиву (ч. 7 ст. 279 ЦПК України).

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://gvt.dn.court.gov.ua/sud0519/.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслати сторонам, а відповідачу також надіслати копію позовної заяви та копії доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Л. Соловйов

Відновити текст ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області про накладення арешту від 19 січня 2021 року

Справа № 263/11087/20

Провадження № 2/263/8/2021

УХВАЛА

19 січня 2021 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Соловйов О.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 08 вересня 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 січня 2011 року витребувано з Територіального сервісного центру №1441 Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області, місцезнаходження юридичної особи: 87500, м. Маріуполь, вул. Запорізьке шосе, 2, інформацію про наявність транспортних засобів у ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Донецькій області (філія ГЦС МВС) Територіального сервісного центру МВС № 1441 від 14 січня 2021 року № 31/5-1441-183 станом на 14 січня 2021 року за ОСОБА_2 зареєстрований автомобіль NONDA ACCORD, 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

18 січня 2021 року позивачем подано заяву про забезпечення позовних вимог, шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки NONDA ACCORD, 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_2 . На обґрунтування заяви посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортний засіб, може істотно ускладнити або унеможливити у подальшому виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо вказаної заяви, суд враховує наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Враховуючи, що предметом позову по цивільній справі № 263/11087/20 виступає заборгованість за договором позики, при цьому незабезпечення позову, у випадку відчуження майна відповідача може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому в разі задоволення позову, суд вважає за доцільне вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказаний автомобіль шляхом заборони відчуження, задовольнивши подану заяву.

Керуючись ст. ст. 3, 149, 151, 153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки NONDA ACCORD, 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони відчуження.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її до суду апеляційної інстанції через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.Л. Соловйов

Відновити текст рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 січня 2022 року

Справа №263/11087/20

Провадження №2/263/129/2022

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л.,

при секретарі Кирилюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

за участі сторін: представника позивача - адвоката Галкіна А.В.

представника відповідача - адвоката Крохмальової Л.П.

ВСТАНОВИВ:

08.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики, укладеного 18.02.2019 із ОСОБА_2 за змістом якого, просив стягнути 55 440грн., переданих у борг останньому.

Ухвалою від 28.09.2020 відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 , розгляд справи призначено, в порядку спрощеного позовного провадження.

02.10.2020 надійшов уточнений позов за змістом, якого збільшено позовні вимоги шляхом нарахування пені у розмірі 1663200грн., за період з 19.03.2019 по 30.06.2019, через неналежне виконання відповідачем умов договору.

Ухвалою суду від 29.01.2021 прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

За клопотанням позивача та його представника, судом вживались заходи щодо розшуку майна відповідача з метою забезпечення позовних вимог, в задоволенні яких ухвалою суду від 08.10.2020, відмовлено.

В судовому засіданні, представник позивача підтримав зміст уточнених позовних вимог, наполягав на їх задоволенні з огляду на умови договору позики укладеної між сторонами. Так, 18.02.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики за змістом якого останньому передано у борг 50 400грн строком на 1 місяць з виплатою відсотків за ставкою в розмірі 10%. Умовами договору передбачено, що у випадку не дотримання строків повернення боргу більш ніж на п`ять діб відсотки збільшуються до 30% від неповерненої вчасно суми за кожен день такої прострочки. З часу укладення договору, відповідачем кошти на погашення зобов`язань не передавалися, тому через невиконання зобов`язань за договором позики просить стягнути суму боргу у розмірі 55440грн та пеню за період з 19.03.2019 по 30.06.2019 у розмірі 1 663 200грн.

Представник відповідача, позовні вимоги не визнала, вказавши на недотримання вимог ст.1046-1053 ЦК України, оскільки за змістом договору, грошові кошти передані у борг, що не регулюються правовідносинами, які виникають із договору позики. Опираючись на умови договору, вказує, що строк його дії визначений сторонами протягом 1 місяця, тому керуючись правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, вважає неможливим стягнення процентів та неустойки (пені) після спливу терміну запозичення. Безпідставність вимог про стягнення пені, полягає у недотриманні вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014, яким введено мораторії на виконання договірних зобов`язань, а також нарахування пені та штрафів на час проведення антитерористичної операції.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, однак представником наведена правова позиція із посиланням на вимоги Закону, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку загального позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи настає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18.02.2019 укладено договір позики про надання коштів у борг розміром 50 400грн., на умовах строковості, зворотності, платності. Так, строк дії цього договору сторонами визначено протягом 1 місяця, тобто до 18.03.2019, при цьому ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. При укладенні договору сторони погодили сплату 10 % за користування грошима, протягом часу визначеного за договором.

Відповідно до п.3 цього договору, сторони домовились, що у разі порушення строків повернення відсотків зазначених в пункті 1 цього договору, позичальник виплачує позикодавцю 30 % від неповерненої вчасно суми за кожен день такої прострочки.

Згідно вимог ст. 1048 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В статті 525 ЦК України зазначено, що одностороння відмова від зобов`язання недопустима.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позичальник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а позикодавець - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

З огляду на умови договору, розрахунок суми за користування запозиченими коштами здійсненний сторонами на стадії укладення, оскільки за п.1 Договору визначена сума для підлягає поверненню за спливом строків договору, яка дорівнює 55 440грн, що вказує на донарахування до запозиченої суми, розмір відсотків за користування грошима на рівні 10%, що становить 5040грн.

Таким чином, вимоги позивача ОСОБА_1 в частині стягнення суми позики та відсотків протягом строку дії договору знайшли своє підтвердження, та підлягають задоволенню. Твердження представника відповідача про неможливість застосування до спірних правовідносин вимог ст.ст.1046-1053 ЦК України через визначення за умовами договору про борговий характер зобов`язань, судом не приймаються до уваги, оскільки загальних аналіз змісту договору дає підстави стверджувати про виникнення між сторонами правовідносин пов`язаних із запозиченням грошових коштів, що переголюється наведеними вимогами Закону.

Що стосується вимог ОСОБА_1 в частині стягнення пені (штрафів), які полягають у збільшенні відсоткової ставки до 30 % за кожен день прострочення, у випадку затримки повернення боргу більш ніж на п`ять діб, то ця частина позовних вимог задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 (справа № 444/9519/12), припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Так, частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто формулювання статті 625 ЦК України щодо тісного зв`язку між нарахуванням процентів та застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, адже за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Наведене дає підстави для висновку, що проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, що у свою чергу узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах по справах № 6-49цс12 від 06 червня 2012 року, № 6-38цс11 від 24 жовтня 2011 року та № 6-42цс11 від 17 жовтня 2011 року.

Так, відповідно до п.1 Договору строк його дії сторонами визначено протягом 1 місяця, тобто до 18.03.2019, з огляду на те, що зі спливом визначеного договором строку запозичення, припинилося право позивача нараховувати визначені умовами договору проценти за користування позикою, то їх нарахування за збільшеної відсотковою ставкою є також безпідставним.

Аналізуючи підстави збільшення відсотків за договором, слід дійти до висновку про природу походження, як пені та штрафних санкцій (штрафу), що також не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно з вимогами ст. 2 вказаного Закону України на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На час розгляду справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий.

Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь.

Так, враховуючи, що місцем реєстрації, проживання відповідача в АДРЕСА_1 , стягнення заборгованості, яка складається з 1 663 200грн заявлених до відшкодування нарахованої пені за договором позики від 18.02.2019 року, укладеним з ОСОБА_2 є неправомірним, тому дані вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 10510,80 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги, які підлягають задоволенню: 55440 грн. *100% : 1718640 грн., ціни позову = 3,23 %), тобто 3,23 % від ціни позову (3,23% *10510,80 грн. :100%), що складає 339,50 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 625, 1048, 1049, 1050, 1056-1, 1054, 1055 ЦК України, ч. 1, 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. ст. 12,13, 141, 259, 263-268, 273-274 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення про стягнення боргу за договором позики від 18.02.2019, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договором позики від 18.02.2019, у сумі 55440 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 339, 50 (триста тридцять дев`ять) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про сторін у справі:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Суддя О.Л. Соловйов

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова