Справа № 182/1395/20
Провадження № 2/0182/751/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.05.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої в результаті ДТП матеріальної шкоди -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої в результаті ДТП матеріальної шкоди.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.12.2019 року (справа № 182/8647/1, провадження № 3/0182/2571/2019), відповідач - водій ОСОБА_2 - 27.11.2019 року, о 14-45 год., керуючи транспортним засобом - автомобілем „Деу Сенс", номерний знак НОМЕР_1 , на шляхопроводі по вул.Електрометалургів у м.Нікополі, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Тойота Рав 4", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_3 . В результаті ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. Даними діями ОСОБА_2 порушив п.12.1, 13.1, 2.10 а ПДР України та рішенням суду ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн. на користь держави. Рішення суду не оскаржено, вступило в закону силу. В результаті ДТП, належний позивачу автомобіль „Тойота Рав 4", номерний знак НОМЕР_2 , отримав пошкодження, відповідач як вина особа завдану в результаті ДТП шкоду не відшкодував добровільно, а тому позивач був вимушений звернутись до компетентної особи для встановлення вартості завданих збитків. 30.12.2019 року судовим експертом було надано Висновок № 852 експертного автотоварознавчого дослідження з визначенням величини матеріального збитку, згідно з яким вартість відновлювального ремонту складає суму в розмірі 16 193 грн. 54 коп., яку він і просить стягнути, а також витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання позивач не прибув, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. Його представник ОСОБА_1 викладені в позовній заяві обставини підтримав та на задоволенні позову наполягав. Окрім цього, додатково доповнив, що рішенням суду вина відповідача встановлена. В судовому засіданні він був присутній та визнавав себе винним. Також, при проведенні експертної оцінки, був присутній батько відповідача. Крім цього, транспортний засіб позивача був пошкоджений та сумніву щодо вартості його відновлення не виникають, оскільки це підтверджено відповідним висновком. Після ДТП, як позивач, так і відповідач, покинули місце пригоди. Позивач спішив розвантажити меблі, але потім його довіритель звернувся до поліції. Крім того, відповідач, не погоджуючись з сумою збитку, посилається на те, що він не знає, де був позивач після ДТП і як його машина могла отримати пошкодження. Однак, зазначає, що в судовому засіданні у Клименко він визнав, що врізався в машину його довірителя, а на машині всього одне пошкодження і вартість цього пошкодження визначена експертом. Тому, на підставі викладеного, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що, як він, так і позивач, місце ДТП покинули, а тому вважає, що посилання позивача на ту обставину, що його транспортний засіб отримав механічні пошкодження саме в даному ДТП, у нього особисто викликає сумнів та є спірним питанням. Він міг сам пошкодити своє авто під час розвантаження меблів. Так, він, дійсно, скоїв ДТП, але впевнений, що нічого не пошкодив, хоча, з автомобіля не виходив і авто позивача не оглядав. Окрім цього, доповнив, що, у разі задоволення позову, він все одно не матиме можливості відшкодувати шкоду, оскільки на своєму утриманні має доньку - інваліда, сина курсанта та дружину.

Суд, вислухавши сторони, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч.2 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено судом, Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.12.2019 року (справа № 182/8647/1, провадження № 3/0182/2571/2019), ОСОБА_2 27.11.2019 року, о 14-45 год., керуючи транспортним засобом - автомобілем „Деу Сенс", номерний знак НОМЕР_1 , на шляхопроводі по вул.Електрометалургів у м.Нікополі, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Тойота Рав 4", номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_3 . Даними діями ОСОБА_2 порушив п.12.1, 13.1, 2.10 а ПДР України. Рішенням суду ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн. на користь держави (а.с.6).

Дана постанова набрала законної сили і в силу приписів ч.6 ст.82 ЦПК України, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження та, згідно з висновком № 852 експертного автотоварознавчого дослідження, з визначенням величини матеріального збитку, нанесеного позивачу як власнику автомобіля „Тойота Рав 4" номерний знак НОМЕР_2 , становить 16 193 грн. 54 коп. (а.с.7-16).

Відповідно до ст.55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Частиною 3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У ч.1,2 ст.1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність бо відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що позивачем до суду надано належні та допустимі докази, які є беззаперечним доказом завданої йому матеріальної шкоди, винна особи, яка повинна відповідати на компенсувати шкоду - встановлена, а тому суд вважає, що пред`явленні позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими та свідчать про той факт, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму в розмірі 16 193 грн. 54 коп. в якості компенсації відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, та судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп., тим самим задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.22, 1166, 1187, 1197 Цивільного кодексу України, ст.2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-268, 280-282, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої в результаті ДТП матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 16 193, 54 грн. (шістнадцять тисяч сто дев`яносто три гривні п`ятдесят чотири копійки) в якості компенсації на відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, та судові витрати в розмірі 840, 80 грн., а всього 17 034 грн. 34 коп. (сімнадцять тисяч тридцять чотири гривні тридцять чотири копійки).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал