Справа № 461/2985/24 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/3947/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Підлужного В.І.

з участю: представника відповідача Поліщука Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м.Львова від 28 листопада 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2024 року АТ «Ідея банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 29.12.2021 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено угоду №С-604-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Згідно з кредитним договором відповідач отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків НОМЕР_2 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, що підтверджується випискою по поточному рахунку.

Відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором.

Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 08.03.2024 року становить: прострочений борг 57734,92 грн.; прострочені проценти 51110,06 грн., що в загальному розмірі становить 108844,98 грн.

Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 03.01.2024 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Отже, оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, тому позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 28 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму боргу за кредитним договором у розмірі 57734,92 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 1606, 15 грн. сплаченого судового збору.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк».

Вважає, що при ухваленні рішення не були з`ясовані усі обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що судом неправильно досліджено умови Угоди про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування C-604-0 від 29.12.2021 (надалі Кредитний договір), та заявлені позовні вимоги Позивача, оскільки, підписавши вказану угоду, сторони узгодили всі істотні умови кредитного договору, зокрема, розмір процентної ставки. Зокрема п. 2.3. Угоди передбачено, що процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,8% річних (4,9% в місяць) - по операціях видачі готівки; 34,8% річних (2,9% в місяць) - по торгових операціях згідно Тарифів Банку. Натомість, процентна ставка у розмірі 72% річних, передбачена у паспорті споживчого кредиту, взагалі не застосовувалась під час визначення заборгованості, що додатково підтверджується детальним розрахунком заборгованості за Кредитним договором, який виконано станом на 08.03.2024.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення боргу за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит, Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі. Однак у кредитному договорі не зазначено інформації про процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 29.12.2021 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено угоду №С-604-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Згідно з кредитним договором відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків НОМЕР_2 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.

Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,8% річних (4,9% в місяць) по операціях видачі готівки; 34,8% річних (2, 9% в місяць) по торгових операціях, згідно з тарифами банку.

Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 50000, 00 грн.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, що підтверджується випискою по поточному рахунку /а. с. 19-20/.

Однак, відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором.

Останній платіж боржником здійснено 03.05.2022 року.

Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 08.03.2024 року становить: прострочений борг 57734,92 грн.; прострочені проценти 51110,06 грн., що в загальному розмірі становить 108844,98 грн.

Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку (поточному рахунку № НОМЕР_1 ) та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 08.03.2024 року

Доводів на спростування викладеного апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERSv. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Як встановлено судом, стороною відповідача не заперечується сам факт укладення кредитного договору.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідача, він дійсно отримав картку із встановленим кредитним лімітом, активно користувався картковим рахунком, переказував грошові кошти іншим особам, періодично погашав кредит та відсотки.

Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом, який додатково підтверджується довідкою розрахунком заборгованості.

Згідно п. 2.3. Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-604-0 від 29.12.2021 року, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,8 % річних (4,9% в місяць) по операціях видачі готівки; 34,8 % річних (2,9% в місяць) по торгових операціях згідно тарифів банку.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 відповідно до п. 8 Угоди мав право протягом 14 календарних днів з дня укладання Угоди відмовитись від Угоди без пояснення причин, незалежно від факту отримання ним грошових коштів, проте таким правом не скористався.

Матеріали справи не містять доказів, які підтверджували звернення ОСОБА_1 до Банку з роз`ясненням тих чи інших пунктів щодо застосування процентної ставки.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором , який виконано станом на 08.03.2024 року, то процентна ставка у розмірі 72% річних, передбачена у паспорті споживчого кредиту, не застосовувалась під час визначення заборгованості.

12 січня 2024 року позивачем у зв?язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов Кредитного договору надіслано вимогу від 03.01.2024 щодо сплати простроченої заборгованості по Кредитному договору, дострокового повернення основного боргу, сплати строкових процентів, а саме: основного боргу - 49789,81 грн.; простроченого боргу - 7945,11 грн.; прострочених процентів - 48343,19 грн.; строкових процентів - 2766,87 грн., всього разом 108844,98 грн.

Оскільки така вимога залишилась невиконаною Відповідачем, основний борг та строкові проценти було віднесено до простроченого боргу та прострочених процентів, відповідно, а відтак Позивач звернувся із позовом до Відповідача про стягнення простроченого боргу - 57734,92 грн. (49789,81+7945,11), прострочених процентів - 51110,06 грн. (48343,19+2766,87), всього разом 108844,98 грн.

Враховуючи зазначене, АТ «Ідея банк» у тому числі було заявлено до стягнення з ОСОБА_1 прострочені проценти, які було нараховано відповідно до умов Кредитного договору за користування коштами кредитної лінії - 58,8% річних (4,9% в місяць) по операціях видачі готівки, чи 34,8% річних (2,9% в місяць) по торгових операціях, і які Відповідачем у порушення умов Кредитного договору не було вчасно сплачено. Позивач не нараховував по Кредитному договору процентів у розмірі 72% річних, у зв?язку із неналежним виконанням Відповідачем зобов?язань по Кредитному договору.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-604-0 від 29.12.2021 року в розмірі 108 844, 98 грн, оскільки підписавши угоду сторони досягли згоди щодо всіх її істотних умов, ОСОБА_1 з моменту укладення кредитної угоди отримував кредитні кошти, частково повертав кредитні кошти та сплачував передбачені угодою платежі, в тому числі проценти.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» -задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 28 листопада 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення яким позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» суму боргу за кредитним договором у розмірі 108 844,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 3028 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 2132,78 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19.05.2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.