Справа № 206/2650/25
Провадження № 2-о/206/163/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року суддя Самарського районного суду міста Дніпра Кушнірчук Р.О., розглянувши матеріали заяви в порядку окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, яка померла на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2025 року до Самарського районного суду міста Дніпра надійшла вищевказана заява, яка ухвалою суду від 15 травня 2025 року була залишена без руху.

Ухвала була надіслана судом до ЄДРСР 19 травня 2025 року, зареєстрована 19 травня 2025 року та оприлюднена 20 травня 2025 року, з якою можливо ознайомитися за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/127422471.

Проте, станом на теперішній час заявником не усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 15 травня 2025 року.

Суд звертає увагу заявника на те, що порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано нормами Цивільного процесуального кодексу України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, зокрема ст.ст. 293-299 ЦПК України.

З огляду на те, що нормами ЦПК не врегульовано питання повернення заяв в порядку окремого провадження, у даному випадку застосуванню підлягають загальні норми цивільного процесуального законодавства.

Верховний Суд у своїй ухвалі по справі № 560/5541/20 (провадження № К/9901/30825/21) від 17 листопада 2022 року звернув увагу на те, що якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними. Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи. Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема «Електронний кабінет» ЄСІТС. Все безкоштовно і доступно. Однак поки що не обов`язкове.

Вищезазначене свідчить про те, що заявник ОСОБА_1 не є заінтересованою у як найшвидшому розгляді його заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Також практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність повернення заяви зяавнику у зв`язку із не усуненням ним її недоліків, визначених в ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 185, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, яка померла на тимчасово окупованій території України - повернути заявнику.

Роз`яснити заяву (позивачу), що за змістом ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р.О. Кушнірчук