Провадження № 2/522/1145/25
08 травня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Зелінська К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову позивач вказує, що вона є основним наймачем квартири АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі зареєстровані її чоловік, донька, онука та відповідачка ОСОБА_3 , яка є донькою колишньої невістки, ОСОБА_4 .
Позивачка зазначає, що з 2016 року колишня невістка, ОСОБА_4 , разом зі своєю неповнолітньою донькою (відповідачкою ОСОБА_2 ) не проживали в квартирі, не сплачували комунальні платежі, не брали участі в утриманні житла, не мали особистих речей та не виявляли інтересу до квартири.
Позивачка стверджує, що при винесенні цього рішення не було враховано, що разом з ОСОБА_4 була зареєстрована її неповнолітня донька, відповідачка ОСОБА_2 .
Позивачка також посилається на обставини, встановлені під час розгляду згаданої справи:
Розпорядженням Приморської районної адміністрації № 2080 від 05.08.2005 закрито особовий рахунок ОСОБА_5 у зв`язку зі смертю.
Відкрито особовий рахунок невістці ОСОБА_6 на одну кімнату житловою площею 8,9 кв.м. ізольованої квартири АДРЕСА_1 на склад родини з п`яти осіб (позивачка, чоловік, син, дочка, невістка).
02.01.2023 року між Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 був укладений договір найму.
Позивачка зазначає, що відповідачка не проживає в квартирі з 2016 року, так само як і її мати, ОСОБА_4 , і їй не чинили перешкод у користуванні жилим приміщенням. На підтвердження цього надається Акт про непроживання відповідачки.
Позивачка наголошує, що реєстрація відповідачки в квартирі порушує її право на вільне розпорядження та користування майном, а також позбавляє можливості оформити субсидію та право власності на квартиру..
Ухвалою суду від 30.12.2024 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду.
Ухвалою суду від 04.03.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
08.05.2025 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.
У судове засідання призначене на 08.05.2025 року сторони не з`явились. Відповідач про дату та час судового засідання належним чином сповіщена, судом неодноразово будо направлено рекомендовані повідомлення про дату та час судового засідання, однак повернуті на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Додатково відповідача було сповіщено шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади».
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Суд вбачає, що сторони сповіщені про дату та час судового засідання належним чином, матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розглядати справу.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Позивачка, ОСОБА_1 , є основним наймачем квартири АДРЕСА_1 . Це підтверджується, зокрема, договором найму, укладеним 02.01.2023 року між Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 , а також довідкою Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради від 05.08.2005, згідно з якою позивачці відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та виділено кімнату за вказаною адресою з правом укладання договору найму.
У зазначеній квартирі зареєстровані чоловік позивачки, її донька, онука та відповідачка ОСОБА_3 . Остання є донькою колишньої невістки позивачки, ОСОБА_4 .
З 2016 року ОСОБА_4 разом зі своєю донькою, на той час неповнолітньою ОСОБА_7 , за твердженням позивачки, не проживали в квартирі, не сплачували комунальні платежі, не брали участі в утриманні житла, не мали особистих речей та не виявляли інтересу до квартири.
У зв`язку з цим, у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/21337/21 від 13.03.2023 року ОСОБА_4 було визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . Вказане рішення набрало законної сили, і ОСОБА_4 було знято з реєстрації.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що Розпорядженням Приморської районної адміністрації № 2080 від 05 серпня 2005 року закрито особовий рахунок ОСОБА_5 у зв`язку зі смертю та відкрито особовий рахунок ОСОБА_6 на одну кімнату житловою площею 8,9 кв.м. ізольованої квартири АДРЕСА_1 на склад родини п`ять осіб (позивачка, чоловік ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 , дочка ОСОБА_10 , невістка ОСОБА_11 ).

Судом також взято до уваги твердження позивачки про те, що станом на сьогодні відповідачка ОСОБА_3 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2016 року, так само як і її мати ОСОБА_4 , при цьому перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачці не чинилось. На підтвердження вказаних обставин надано Акт про непроживання відповідачки у квартирі АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначає, що реєстрація відповідачки в квартирі порушує її право на вільне розпорядження та користування майном, оскільки вона позбавлена можливості оформити субсидію та право власності на квартиру. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 753/481/15-ц (провадження № 6-13113цс16), від 09 жовтня 2019 року у справі № 695/2427/16-ц, (провадження № 61-29520св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 523/12186/13-ц (провадження № 61-17372св18) зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Із вищевстановлених фактів і обставин вбачається, що право позивача порушується наявністю реєстрації відповідача у квартирі, яка перебуває в користуванні позивача. На позивача покладається обов`язок по сплаті за відповідача комунальних послуг, які фактично ним не використовуються. Водночас обмежуються і інші розпорядчі повноваження щодо цього майна.

За приписами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закону № 1382-IV) реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно ст. 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з п. 26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 тривалий час не проживає за місцем реєстрації, що створює позивачу перешкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В. Науменко

У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні повний текст рішення виготовлений 22.05.2025 року.

Суддя А.В. Науменко