ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/741/25 Справа № 705/7152/24 Категорія: на ухвалу Головуючий по 1 інстанції Душин О.В. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі - ОСОБА_2 ;

особа, що подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення прав співвласників майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про порушення прав співвласників майна.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі.

21 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій просив припинити провадження, оскільки з моменту відкриття провадження перше судове засідання призначено лише на 51 день, а законом передбачено 30 днів, тому порушуються строки розгляду справи.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач скористався своїм правом на подачу заяви про залишення позову без розгляду, яке є абсолютним, тому застосував положення п. 5 ч. 1 ст.257 ЦПК України та дійшов висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

В апеляційній сказі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року як незаконну, провадження припинити, а справу списати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було порушено загальні терміни розгляду справи, а тому скаржник подав відповідну заяву про припинення провадження. Суд надав неправильну оцінку заяві, безпідставно залишивши позов без розгляду, що не відповідає справжній волі позивача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Стаття 257 ЦПК України містить виключний перелік підстав для залишення позову без розгляду і такий перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, ч.1 ст.257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо:

1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності;

2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи;

3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;

4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду;

6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана;

7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява;

8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк;

9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору;

10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду;

11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Аналіз вказаної норми процесуального закону вказує на те, що можливість залишення позову без розгляду за клопотанням (ініціативою) позивача передбачено виключно п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України. В іншому випадку суд не вправі залишати без розгляду позов на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Оскільки жоден із визначених ст. 257 ЦПК України процесуальних випадків не настав, а матеріали справи не містять заяви ОСОБА_1 про залишення його позову без розгляду, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення даного позову без розгляду необґрунтованим та таким, що є непропорційним втручанням у захищене гарантіями ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на доступ до суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту заяви ОСОБА_1 від 21 лютого 2025 року (а.с. 32) не вбачається, що вона є заявою про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки ні в самій заяві ні в її прохальній частині такої вимоги позивачем не зазначено. Ототожнюючи заяву про припинення провадження у справі з заявою про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції допустився помилки, надавши їй неправильну оцінку та застосував положення п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яке в даному випадку не підлягало застосуванню.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів приходить висновку, що залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції згідно вимог ст. 379 ПК України для продовження її розгляду по суті.

Разом з тим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 оскаржує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та просить в апеляційній скарзі після скасування ухвали провадження припинити, а справу списати.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Стаття 374 ЦПК України не містить положень, за якими суду апеляційної інстанції наділений повноваженнями в разі скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі припиняти провадження та здійснювати списання справи, тому такі вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року скасувати, матеріали цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 травня 2025 року.

Судді