Справа № 203/3141/17
Провадження № 2-зз/203/8/2025
УХВАЛА

22.05.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 203/3141/17,

встановив:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 21 листопада 2017 року була частково задоволена заява ОСОБА_6 , діючої як представник позивачки ОСОБА_2 , про забезпечення позову, заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1 .

02 травня 2025 року через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_1 була подана заява про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 21 листопада 2017 року по вказаній вище справі, яка мотивована тим, що підстави для збереження заходів забезпечення позову вже відпали, бо розгляд справи по суті завершений, рішення суду набрало законної сили, з дати ухвалення рішення пройшло більше 90 днів, а виконавче провадження відкрите не було.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Монич Олексія Юрійовича надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Згідно з приписами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2017 року у цивільній справі № 203/3141/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії було частково задоволено заяву ОСОБА_6 , діючої як представник позивачки ОСОБА_2 , про забезпечення позову, заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії було задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 знести перегородку з дверима на площадці коридору загального користування біля квартири АДРЕСА_2 впритул до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 та стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2018 року залишено без змін.

Згідно листа начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що ОСОБА_8 зверталася до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з приводу виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2017 року у справі № 203/3141/17, однак 06 квітня 2018 року державним виконавцем, у відповідності до вимог п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею (відсутність повного найменування/ідентифікаційних даних сторін виконавчого провадження у виконавчому документі). Перевіркою відомостей з АСВП вбачається, що рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 203/3141/17 повторно на примусове виконання до відділу ДВС не надходило.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з вимогами ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ЄСПЛ у своєму рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Також ЄСПЛ у своєму рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. Крім того, при вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» від 17 липня 2008 року Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Разом із тим, у постанові Верховного суду України від 25 травня 2016 року зазначено, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно із вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Приписами п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

За змістом ст.ст.149-153 ЦПК України забезпечення позову це заходи, які вживаються судом для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч.ч.7, 8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи те, що потреба в забезпеченні позову, що зумовлювала його застосування, вже відпала, рішення суду в даній справі набрало законної сили, з дати ухвалення рішення пройшло більше 90 днів, а виконавче провадження відкрите не було, керуючись принципом верховенства права та непорушності права власності, суд дійшов переконливого висновку про необхідність задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158, 247, 258-260, 353 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 203/3141/17 задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у цивільній справі № 203/3141/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, накладені ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2017 року, у вигляді заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ч.12 ст.153, ст.261 ЦПК України. Оскарження ухвали в апеляційному порядку зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя С.В. Єдаменко