КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

22 травня 2025 року місто Київ

справа № 757/47286/24-а

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів cудової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Кирилюк Г.М., Ратнікової В.М.

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025року, ухвалене під головуванням судді Остапчук Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання постанов №372 та 373 від 05 жовтня 2024 року протиправним та їх скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 08 травня 2025 року подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.26 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що апеляційними судами з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення є апеляційні суди, які утворюються в апеляційних округах.

Відповідно до ч.1 ст.24 ЦПК України апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Згідно з ч.1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачене цим Кодексом.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи вищенаведені положення ЦПК України, Київський апеляційний суд є судом апеляційної інстанції з розгляду цивільних справ, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення та переглядає судові рішення у порядку цивільного судочинства.

Як вбачається із матеріалів справи рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року ухвалене в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, в межах адміністративної справи, підсудної місцевому загальному суду як адміністративному.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КАС України апеляційні адміністративні суди переглядають судові рішення місцевих адміністративних судів (місцевих загальних судів як адміністративних судів та окружних адміністративних судів), які знаходяться у межах їхньої територіальної юрисдикції, в апеляційному порядку як суди апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025року до Київського апеляційного суду, однак вказане рішення може бути переглянуте в апеляційному порядку Шостим апеляційним адміністративним судом про що і було судом першої інстанції зазначено у резолютивній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до норм ЦПК України Київський апеляційний суд не є судом апеляційної інстанції, який має право переглядати в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які ухвалені відповідно до норм КАС України.

Отже, звернувшись з апеляційною скаргою до Київського апеляційного суду, позивач ОСОБА_1 порушив порядок звернення з апеляційною скаргою, оскільки вона подана в інший спосіб ніж до Шостого апеляційного адміністративного суду, а тому підлягає поверненню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст.ст.24, 351, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року - повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: