Справа № 404/4137/25
Номер провадження 2-з/404/26/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Кропивницький

Суддя Фортечного районного суду м. Кропивницького Варакіна Н.Б. розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «МАКС КРЕДИТ» про визнання неправомірними дії щодо нарахування процентів, комісії, штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

До Фортечного районного суду м. Кропивницького надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «МАКС КРЕДИТ» про визнання неправомірними дії щодо нарахування процентів, комісії, штрафних санкцій.

Разом із позовною заявою до Фортечного районного суду м. Кропивницького надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій остання просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «МАКС КРЕДИТ» здійснювати нарахування процентів, штрафів, пені та інших додаткових платежів за договором кредитної лінії №00- 10158794 від 10.01.2025 року до моменту набрання законної сили рішенням суду та вчиняти будь-які дії щодо примусового стягнення заборгованості, у тому числі передавати інформацію третім особам та подавати відомості до бюро кредитних історій, до вирішення спору по суті.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що 10 січня 2025 року між мною, ОСОБА_1 , та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» був укладений Договір кредитної лінії №00-10158794 Відповідно до його умов, мені було надано кредит у розмірі 8200,00 грн., зі строком користування до 5 січня 2026 року. На момент укладення договору, а також у період його виконання, позивач страждала на діагностований помірно виражений тривожно-депресивний розлад із суїцидальними тенденціями та емоційно-вольовими порушеннями (F41.2). Даний стан впливає на здатність особи належним чином оцінювати свої дії та наслідки їх вчинення, що підтверджується висновком лікаря-психіатра від 03.03.2025 року. Згідно з договором, стандартна відсоткова ставка за користування кредитом становить 0,94% на день, що складає 343,10% річних. Крім того, одноразово була нарахована комісія в розмірі 20% від тіла кредиту (1640,00 грн). Загальні витрати за кредитом за умови користування на стандартних умовах, як зазначено в договорі, становлять 29 388,80 грн, тобто перевищують тіло кредиту більше ніж у 3,5 рази. Таке нарахування суперечить ч. 5 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», яка передбачає, що загальна сума штрафних санкцій, відсотків та інших платежів не може перевищувати подвійного розміру суми наданого кредиту. З моменту виникнення простроченої заборгованості відповідач почав нараховувати штрафи, які встановлені у твердій грошовій сумі: 410 грн (на 2 день), 820 грн (на 5, 21, 40 день), 1,230 грн., (на 10 день). Сума штрафів у разі навіть короткочасного прострочення перевищує 4 000 грн. Це є істотним порушенням принципу добросовісності кредитора, оскільки не відповідає критеріям розумності та пропорційності. Крім того, відповідач застосовує так звану "програму лояльності", за якою надається знижена процентна ставка лише у разі виконання умов, які суперечать суті споживчого кредиту як доступного фінансового інструменту, особливо в умовах воєнного стану.

Суд, дослідивши подану заяву, дійшов наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4постанови Пленуму Верховного Суду України від22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Позивачкою не доведено обставин, які б вказували, що невжиття заходів забезпечення позову у виді заборони відповідачу вчиняти дії спрямовані на нарахування та стягнення будь-яких процентів та будь-яких інших платежів з карткових рахунків призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду. Вжиття запропонованого позивакою заходу забезпечення позову фактично призведе до задоволення позовних вимог щодо припинення нарахування по картці/рахунку позивачки щомісячних платежів та процента за використання кредитного ліміту.

Заявницею не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання рішення суду або ефективному захисту її прав та інтересів за заявленими нею вимогами, а посилання на можливість звернення з окремими позовами про визнання незаконними дії чи рішення банку, понесення з цього приводу додаткових витрат, не відповідає меті забезпечення позову, що полягає у попередженні недобросовісних дій відповідача з приводу заявлених позовних вимог.

Застосування заходів забезпечення позову, в цьому випадку, фактично вирішує справу по суті предмету позову.

Слід врахувати, що задоволення позовних вимог, за достатніх для цього підстав, наслідком матиме встановлення відсутності обов`язку у позивача сплачувати, зокрема, відсотки за користування спірними коштами, інші встановлені договором про банківське обслуговування платежі, а також відповідальність, зокрема у виді неустойки.

При цьому суд звертає увагу на те, що вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд не з`ясовує фактичні обставин справи, а також не оцінює належності, допустимості і достовірності доказів щодо суті спору. Лише під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, які правовідносини випливають із встановлених обставин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заходи забезпечення позову, про які просить заявник, не є необхідними для забезпечення виконання судового рішення, невжиття таких заходів не може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

З огляду на вказане, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149, 151-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «МАКС КРЕДИТ» про визнання неправомірними дії щодо нарахування процентів, комісії, штрафних санкцій - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Ухвала складена та проголошена 26.05.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Б. Варакіна