ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/891/24Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П.
Провадження № 22-ц/817/474/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року, ухвалене суддею Німко Н.П., дата складення повного тексту 12 лютого 2025 року, у цивільній справі №593/891/24 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ГУ ПФУ в Тернопільській області звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_1 переплати пенсії за період з 01.05.2023 по 30.06.2023 у розмірі 8427,78 грн.

Позов мотивовано тим, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 року у справі №500/3896/22 відповідачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону «Про державну службу», враховуючи стаж роботи в комсомольських організаціях.

Однак, під час нарахування пенсії Пенсійний фонд помилково врахував довідку від 15.09.2022 №113, що включала посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, хоча у рішенні суду не було вказано, які саме довідки мали враховуватись.

Після уточнення пенсійної справи виявлено переплату пенсії, яку відповідач добровільно не повернув. Тому позивач просить стягнути ці кошти як безпідставно набуті.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна за період з 01.05.2023 по 30.06.2023 у розмірі 8427,78 грн відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Тернопільській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вказує, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального права, оскільки судом не враховано того, що додаткової регламентації порядку виконання задоволених позовних вимог резолютивна частина рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 року не містила, а саме не вказано, які довідки про складові заробітної плати ОСОБА_1 повинні бути враховані при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Попри це, пенсійним фондом під час обчислення розміру пенсії помилково було враховано суми складових заробітку згідно з довідкою від 15.09.2022 року № 113 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) а переплата по пенсії за перід з 01.05.2023 по 30.06.2023 становить 8427,78 грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку переплату не відшкодував, позивач із урахуванням норм ст. 1212 ЦК України, ст. 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування вважав, що наявні підстави для стягнення вищевказаної суми, як безпідставно набутих коштів.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 року у справі №500/3896/22 відповідачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 20.09.2022 року, зарахувавши до стажу періоди його роботи з 08.12.1981 по 27.05.1986 на посаді інструктора Бережанського райкому ЛКСМ України, з 28.05.1986 по 28.04.1987 - на посаді заступника завідуючого відділом комсомольських організацій Бережанського райкому ЛКСМ України, з 29.04.1987 по 30.11.1989 - на посаді завідуючого відділом комсомольських організацій Бережанського райкому ЛКСМ України.

ПФУ звернулося до суду із заявою про роз`яснення вказаного судового рішення, а саме: чи повинні братися при розрахунку пенсії позивача довідки, видані ТРДА Тернопільської області від 15.09.2022 року № 113, 114 про складові заробітної плати державного службовця при призначенні пенсії на виконання вищевказаного рішення, однак, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 року відмовлено у задоволенні вищевказаної заяви.

Позивачем під час обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 враховано суми складових заробітку згідно довідки №113 від 15.09.2022 року (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років). У зв`язку із чим відповідачу нараховано переплату пенсії за період з 01.05.2023 року по 30.06.2023 року у розмірі 8427,78 грн.

Як вбачається із довідки заступника начальника відділу перерахунків пенсій №2 ГУ ПФУ в Тернопільській області від 06.07.2023 року, ГУ ПФУ в Тернопільській області, розглянувши пенсійну справу одержувача пенсії за віком ОСОБА_1 , встановило, що переплата пенсії у розмірі 8427,78 грн. виникла за період з 01.05.2023 року по 30.06.2023 року.

ГУ ПФУ в Тернопільській області листами аналогічного змісту від 11.07.2023 року, 08.08.2023 року та 20.09.2023 року повідомляло ОСОБА_1 про встановлений факт переплати пенсії із зазначенням причини такої переплати: «Пенсійна справа приведена у відповідність згідно з роз`ясненням Пенсійного фонду України, щодо судового рішення в адміністративній справі №500/3896/22».

У добровільному порядку відповідач переплачені кошти на користь позивача не повернув.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі за № 753/15556/15-ц зроблено висновок: «Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Разом з тим у ст. 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відтак, повернення надмірно сплачених сум пенсій відбувається лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера внаслідок його зловживань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із даним позовом, ГУ ПФУ в Тернопільській області, як на підставу виникнення переплати пенсії посилалось на помилкове врахування під час обчислення розміру пенсії суми складових заробітку згідно довідки від 15.09.2022 року № 113 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років).

Разом з тим, ГУ ПФУ в Тернопільській області у відповідності до положень ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не надано доказів на підтвердження помилки розрахунку при нарахуванні пенсії та надання ОСОБА_1 завідомо неправдивих даних, які стали підставою для перерахування пенсії чи зловживань останнього при отриманні пенсії.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 отриманих коштів у розмірі 8427,78 грн., які є пенсійною виплатою.

Із урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 травня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.