Справа № 642/7276/24
Провадження № 2/642/124/25
26 травня 2025 року м. Харків
Холодногірський районний суд міста Харкова
у складі головуючого судді Вікторова В.В.
за участю секретаря Гриценко О.С.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, -
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ломакін Е.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, та просить визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею.
В обґрунтування позову зазначив, що позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29 січня 2024 року відповідачка разом з дитиною виїхала з квартири, де мешкало подружжя. 30 вересня 2024 року рішенням Ленінського районного суду м.Харкова шлюб між сторонами було розірвано та станом на сьогоднішній день їх донька мешкає разом з матір`ю ОСОБА_2 . У сторін ще із січня 2024 почалися непорозуміння щодо прийняття позивачем участі у вихованні доньки, з боку відповідача були штучні перешкоди щодо спілкування з донькою. Позивачу відомо, що відповідач разом з дитиною виїхала за кордон. Мати дитини чинить перешкоди у спілкуванні батька з донькою, відмовляється повідомити адресу свого місцеперебування з дитиною, навіть відмовляється направляти відповідачу фото та відео доньки, які є вкрай важливі для позивача, адже це єдина можливість спостерігати за розвитком дитини.
За таких умов позивач вимушений звернутися до суду із цим позовом та просить з урахуванням уточнених позовних вимог визначити наступний порядок та спосіб для участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- кожної другої та четвертої суботи кожного місяця з 10.00 год. до 18.00 год., шляхом надання позивачу можливості забирати дитину з місця її постійного проживання з обов`язковим поверненням дитини до місця її постійного проживання з матір`ю;
- дозволити ОСОБА_1 здійснювати поїздки з дитиною на оздоровлення (санаторно-курортне лікування, бази відпочинку, пансіонати, дитячі табори, готелі тощо) без присутності матері щорічно 1 раз на рік в період з 01 червня до 31 серпня тривалістю не більше шести тижнів;
- встановити, що ОСОБА_1 має право на необмежене спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між позивачем та донькою, з дотриманням розпорядку дня дитини;
- встановити, що ОСОБА_1 має право спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом відеозв`язку, зокрема з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp), та/або за допомогою програм Zoom, Skype сім разів на тиждень, з понеділка по неділю в часовий проміжок з 18:00 по 19:00 годину, з урахуванням режиму дня дитини та різниці в часі з країною перебування;
- зобов`язати ОСОБА_2 , як матір ОСОБА_3 , не чинити перешкод ОСОБА_1 у відвідуванні дитини та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожної другої та четвертої суботи кожного місяця з 10.00 год. до 18.00 год., шляхом надання позивачу можливості забирати дитину з місця її постійного проживання з обов`язковим поверненням дитини до місця її постійного проживання з матір`ю;
- зобов`язати ОСОБА_2 , як матір ОСОБА_3 , не перешкоджати ОСОБА_1 в здійсненні поїздки з дитиною на оздоровлення (санаторно-курортне лікування, бази відпочинку, пансіонати, дитячі табори, готелі тощо) без присутності матері щорічно 1 раз на рік в період з 01 червня до 31 серпня тривалістю не більше шести тижнів;
- зобов`язати ОСОБА_2 , як матір ОСОБА_3 , не перешкоджати ОСОБА_1 у необмеженому спілкуванні з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між позивачем та донькою, з дотриманням розпорядку дня дитини;
- зобов`язати ОСОБА_2 , як матір ОСОБА_3 , не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою шляхом відеозв`язку, зокрема з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp), та/або за допомогою програм Zoom, Skype сім разів на тиждень, з понеділка по неділю в часовий проміжок з 16:00 по 20:00 годину, з урахуванням режиму дня дитини та різниці в часі з країною перебування;
- зобов`язати ОСОБА_2 письмово повідомляти ОСОБА_1 будь-якими засобами зв`язку точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини за два календарні дні до запланованої зустрічі згідно графіку батька з дитиною, а у разі настання змін щодо цих питань повідомляти ОСОБА_1 будь-якими засобами зв`язку про такі зміни не пізніше наступного дня з дня настання таких обставин.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2024 року відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2024 року виправлено описку в частині зазначення дати та часу підготовчого судового засідання.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2024 року виправлено описки в частині зазначення прізвищ позивача та відповідача.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2024 року прийнято заяву про уточнення позовних вимог.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
25 квітня 2025 року на виконання Закону України від 26.02.2025 №4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 25 квітня 2025 року змінено найменування Ленінського районного суду міста Харкова на Холодногірський районний суд міста Харкова та здійснено відповідну державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ломакін Е.В. у судове засідання не прибули. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, уточнені позовні вимоги підтримує, просив позов задовольнити у повному обсязі , проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, в тому числі шляхом оголошення на веб сайті «Судова влада». Відзив на позов не надала. Копія ухвали про відкриття провадження та судові повістки направлялися відповідачу за місцем реєстрації, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду.
Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до судового засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування та надав Висновок щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11.04.2011 у справі «Жук проти України», яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено.
Враховуючи, що судом сторони про розгляд справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, врахувавши їх процесуальні заяви, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4) ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 25.01.2023 року перебували в зареєстрованому шлюбі.
Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2024 року у справі №642/4496/24 шлюб між сторонами було розірвано.

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 395.

Дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мешкає разом із матір`ю, ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але на теперішній час мешкає за межами України.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/24229-25-Вих від 25.03.2025 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перетнули державний кордон України через пункт пропуску Орлівка 29.01.2024 року. Іншої інформації щодо місцеперебування відповідача з дитиною немає.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач виїхала разом з дитиною за межі України. Відповідачка відмовляється повідомляти позивачу адресу свого місцеперебування з дитиною. Позивач має на меті частіше бачитися зі своєю донькою ОСОБА_6 , спілкуватися з нею, брати активну участь у її вихованні, розвитку та житті, однак відповідач ОСОБА_2 постійно ігнорує його спроби побачитися з дитиною та чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Сторони не досягли домовленості щодо побачення батька з дитиною.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У відповідності до частини другої статті 54 СК України усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»)

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Приймаючи рішення в інтересах дитини, суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Між сторонами по справі - батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , існує спір щодо участі батька у вихованні доньки, який не вдалося вирішити у позасудовому порядку.

З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради № 112 від 13.02.2025 року щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається доцільним визначити такі способи участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою, а саме: 2, 4 субота місяця з 10.00 до 18.00 (перші пів року у присутності матері дитини) з урахуванням денного сну дитини; спілкування засобами телефонного зв`язку; літній відпочинок протягом трьох тижнів, починаючи з трирічного віку дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «Хант проти України», № 31111/04, § 54).

У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів з малолітньою дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 змінила своє місце проживання і на даний час вони проживають за кордоном.

Обставини справи свідчать про наявність перешкод у батька в спілкуванні з донькою, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення цих перешкод та визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

На переконання суду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, у тому числі відомостей компетентних державних органів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток доньки, що дитина не бажає спілкуватися з батьком, а її психоемоційний стан не дозволяє їм зустрічатися.

Позивач та відповідач мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні дитини відповідачка не має, хоч донька і проживає з нею.

Наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дитину. Існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з донькою, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батькові дитини, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню з її боку того, що права кожного з батьків є рівними. Дитина повинна спілкуватися як з матір`ю, так і з батьком.

Водночас суд враховує, що військова агресія росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження, об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування всіх батьків з їх дітьми, які опинилися в подібній ситуації та вимушено, внаслідок війни, перебуваютьза межами України.

Судове рішення, яке б свідчило про незаконне перебування дитини за кордоном і передбачало примусове повернення дитини в Україну відсутнє.

Враховуючи наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею відповідає її інтересам дітей, забезпечує справедливу рівновагу між забезпеченням прав дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини, проживання дитини станом на теперішній час за кордоном, вік дитини, приймаючи до уваги повномасштабне вторгнення Російської Федерації та введення з 24.02.2022 на території України воєнного стану, з метою забезпечення безпеки дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

А саме необхідно визначити участь позивача у вихованні доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: кожної другої та четвертої суботи кожного місяця з 10.00 год. до 18.00 год., шляхом надання позивачу можливості забирати дитину з місця її постійного проживання з обов`язковим поверненням дитини до місця її постійного проживання з матір`ю (перші пів року у присутності матері дитини); дозволити ОСОБА_1 здійснювати поїздки з дитиною на оздоровлення (санаторно-курортне лікування, бази відпочинку, пансіонати, дитячі табори, готелі тощо) без присутності матері щорічно 1 раз на рік в період з 01 червня до 31 серпня тривалістю не більше трьох тижнів починаючи з трирічного віку дитини.

При цьому, обґрунтованим і доцільним є відстрочення виконання рішення суду щодо визначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини на період дії в Україні воєнного стану та перебування дитини в цей час за кордоном.

Таке процесуальне рішення відповідає положенням ст. 267 ЦПК України і ухвалюється судом задля убезпечення дитини від загрози її життю та здоров`ю, що являється найголовнішою прерогативою.

На час дії воєнного стану в Україні та перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у цей період за кордоном зобов`язати мати дитини ОСОБА_2 організувати спілкування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 в режимі онлайн засобами телефонного зв`язку, в тому числі відеозв`язку через будь-який додаток чи мессенджер, щоденно, в часовий проміжок з 18:00 по 19:00 годин. Встановити, що ОСОБА_1 має право на необмежене спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між позивачем та донькою, з дотриманням розпорядку дня дитини.

Подібний висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 07.12.2023 у справі №569/14585/21, від 12.03.2025 року у справі № 487/2960/23.

Приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства та оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідає інтересам дитини та вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 19, 159, 257, 263 СК України, Законом України "Про охорону дитинства", Конвенцією ООН про права дитини, Декларацією прав дитини, ст.ст. 77-81,141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та визначити наступний порядок та спосіб участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- кожної другої та четвертої суботи кожного місяця з 10.00 год. до 18.00 год., шляхом надання позивачу можливості забирати дитину з місця її постійного проживання з обов`язковим поверненням дитини до місця її постійного проживання з матір`ю (перші пів року у присутності матері дитини);

- дозволити ОСОБА_1 здійснювати поїздки з дитиною на оздоровлення (санаторно-курортне лікування, бази відпочинку, пансіонати, дитячі табори, готелі тощо) без присутності матері щорічно 1 раз на рік в період з 01 червня до 31 серпня тривалістю не більше трьох тижнів починаючи з трирічного віку дитини.

Порядок виконання способу участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в цій частині відстрочити на час дії воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном.

На час дії воєнного стану в Україні та перебування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у цей період за кордоном зобов`язати мати дитини ОСОБА_2 організувати спілкування доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 в режимі онлайн шляхом відеозв`язку через будь-який додаток чи мессенджер, щоденно, в часовий проміжок з 18:00 по 19:00 годин.

Встановити, що ОСОБА_1 має право на необмежене спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між позивачем та донькою, з дотриманням розпорядку дня дитини.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, адреса: 61002, м.Харків, вул. Чернишевська, 55.

Повний текст рішення буде складено 27.05.2025 року.

Суддя В.В. Вікторов