Справа № 215/3564/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Камбул М.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законного представника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, в якій просить встановити факт, що позивач проживала однією сім`єю як жінка та чоловік із ОСОБА_6 , з 01.04.2023 по 05.07.2024 та перебувала на його утриманні.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 11-00 год. 07.07.2025, за правилами загального позовного провадження.

Також, 27.05.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та неповнолітній ОСОБА_5 , призначеною у зв`язку із загибеллю ОСОБА_6 , до набрання законної сили рішення суду в даній справі, оскільки невжиття заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення процесу отримання нею належної частки від суми такої допомоги.

В обґрунтування заяви вказує, що предметом спору у даній справі є факт проживання однією сім?єю позивача та ОСОБА_6 , встановлення якого необхідне для подальшої можливості позивачки реалізувати своє право на отримання частини одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

На сьогоднішній день виплата одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_6 вже призначена та виплачується його батькам, а також його неповнолітній доньці. Однак позивач, на даний момент вже має обґрунтовані сумніви, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, по-перше, істотно ускладнить процес розгляду справи по суті і встановлення факту проживання однією сім?єю та перебування на утриманні, по-друге, фактично унеможливить реалізацію її права на отримання одноразової грошової допомоги як дружини загиблого військовослужбовця. За життя ОСОБА_6 між позивачем та відповідачами не існувало жодних сумнівів у тому, що стосунки ОСОБА_1 та загиблого ОСОБА_6 фактично були сімейними, хоча офіційно зареєструвати шлюб вони не встигли. Позивач неодноразово відвідувала батьків свого цивільного чоловіка, під час його відпусток зі служби, а з його неповнолітньою донькою, повністю підтримувала бажання чоловіка брати участь в житті дитини, навіть після розірвання шлюбу з її матір?ю ОСОБА_4 .

Однак після смерті ОСОБА_6 його родина кардинально змінила своє ставлення до позивача і наразі їх позиція будується лише на намаганнях заперечити наявність будь-яких сімейних відносин між їх сином/батьком/колишнім чоловіком та позивачем й створити максимальні перешкоди для реалізації позивачем її права на отримання належної частки одноразової грошової допомоги після загибелі її цивільного чоловіка, ОСОБА_6 .

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об?єктом прав, що став предметом спору.

Суддя, вивчивши матеріали заяви, приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, встановлено ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, яким просить встановити факт, що позивач проживала однією сім`єю як жінка та чоловік із ОСОБА_6 , з 01.04.2023 по 05.07.2024 та перебувала на його утриманні.

При цьому в своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі істотно ускладнить процес розгляду справи по суті та фактично унеможливить реалізацію її права на отримання одноразової грошової допомоги як дружини загиблого військовослужбовця.

Так, право на отримання грошової виплати компенсації за смерть військовослужбовця є похідним від наявності родинних відносин першого ступеню.

Згідно ч. 4 ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належить жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

При цьому, частина друга статті 16-4 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» містить вимогу щодо зупинення виплати одноразової грошової допомоги у разі наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги.

Тобто, у разі наявності спору між особами, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, або між особами і органами, уповноваженими призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, шодо права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги та/або, уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги, зобов`язаний призупинити її виплату до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 6-1 с. 18 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.

Порядок виплати грошового забезпечення зазначеним у цьому пункті членам сімей військовослужбовців визначається Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також військовими формуваннями, правоохоронними і розвідувальними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями.

Як вбачається, позивачем в якості відповідача залучено Міністерство оборони Ураїни, тому з урахуванням вимог ч. 2 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» орган, уповноважений призначати та здійснювати виплату одноразової грошової допомоги зобов`язаний зупинити вирішения питання про виплату одноразової грошової допомоги до вирішення спору у судовому порядку та набрання судовим рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 640/13156/18 (провадження №61-7314св19) зазначено, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів: запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не с учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Аналізуючи вищевикладені норми права, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття такого заходу забезпечення позову шляхом зупинення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та неповнолітній ОСОБА_5 , призначеної у зв`язку із загибеллю ОСОБА_6 , до набрання законної сили рішенням суду в даній справі, може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по даній справі, тому в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-151, 153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу складено та підписано суддею 28 травня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу не було вручено у день її складання, учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя: