Справа № 629/1112/25
Провадження № 2/629/553/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Цендра Н.В., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про розгляд цивільної справи за позовною заявою Лозівської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди за правилами загального позовного провадження, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Лозівської міської ради Харківської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якій просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 23.10.2012 року, укладений між Домаською сільською радою м. Лозова Харківської області та гр. ОСОБА_1 , зареєстрованого у Міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Лозова і Лозівському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.11.2012 за №00063. Стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою загальною площею 0,3940 га, кадастровий номер :00:000:0016 в сумі 39337,47 грн., та суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10.03.2025 року відповідачем ОСОБА_1 подано заяву, в якій просив витребувати з архіву Лозівського міськрайонного суду цивільну справу №629/3188/19 та дослідити докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовувались позовні вимоги, щодо заходів, що призвели до зміни якісних характеристик земельної ділянки та фактичної її вартості. Постановити ухвалу, якою розгляд цивільної справи №629/1112/25 проводити за правилами загального позовного провадження та про заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. В обґрунтування заяви зазначив, що позов містить дві вимоги майнового характеру. Крім того земельна ділянка має металеву огорожу та на даній ділянці знаходиться колодязь. На вказану ділянку, яка за набуттям права на нежитлову споруду зерносховища перебувала у повністю неналежному технічному стані, на перспективу її використання у власній підприємницькій діяльності, за його власний рахунок була відновлена з придбанням бетонних опор, трансформатора, електродротів, ізоляторів, релє і т.ін. Також замінив металеву огорожу земельної ділянки та проведені роботи по відновленню колодязя. Тому у зв`язку з виконаними роботами на земельній ділянці ціна позову перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 757000 грн.

27.03.2025 відповідачем надана заява в якій він зазначив, що Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 року відкрито провадження у адміністративній справі N?520/4995/25 за його позовом до Лозівської міської ради Харківської області, про визнання протиправною бездіяльності суб?єкта владних повноважень та зобов?язання усунути порушення законодавства про використання та охорону земель шляхом проведення перевірки та повернення йому, фізичній особі ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0016, площею 0,3940 га, тому існує об?єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення адміністративної, коли зібрані докази у адміністративній справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду цивільної справи. У зв`язку з чим просив постановити ухвалу, якою до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №520/4995/25 зупинити провадження по справі №629/1112/25.

У судовому засіданні представник позивача просив відмовити у задоволенні заяв.

Відповідач до суду не з`явився про час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши учасників справи, судом встановлене наступне.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши заяву, суд виходить з такого.

Згідно ст. 274 ЦПК України, малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8)думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Справи, які є малозначними визначені ч.6 ст. 19 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4, ч. 5, ч. 6, ч. 7 ст. 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

Якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Відповідно ч. 1, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

З правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17, вбачається, що позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки є немайновими. Тому посилання відповідача на те, що у заяві викладено дві вимоги майнового характеру не відповідають дійсності.

Відповідач зазначає, що ціна позову перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 757000 грн., оскільки ним були виконані роботи на земельній ділянці.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в цій справі є:стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 39337,47 грн. та розірвання договору оренди земельної ділянки, річна орендна плата за користування якою на момент підписання договору оренди відповідно до пункту 4.1 договору встановлена в розмірі три відсотки від грошової оцінки земельної ділянки, яка індексується до чинного законодавства України, і в 2024 році склала 14156,24 грн за рік оренди.

Отже ціна позову за вимогою про розірвання договору оренди складає 42468,72 грн (14156,24 грн х 3), а ціна двох позовних вимог становить 81806,19 (42468,72+39337,47) яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 х 250 = 757 000,00 грн).

Таким чином, підстави для переходу розгляду справи зі спрощеного позовного провадження за правилами загального позовного провадження відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача.

Щодо витребування доказів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За змістом ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів має бути зазначено, який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; та вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно відомостей з ЄДРСР у справі № 629/3188/19 розглядалось питання про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення збитків, відшкодування майнової і моральної шкоди.

Предметом розгляду даної цивільної справи є розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, відповідачем не доведено і не обґрунтовано, що матеріали справи, які він вимагає витребувати, встановлюють наявність або відсутність обставин, що входять до предмета доказування і мають значення для вирішення даної цивільної справи, враховуючи зміст заявлених вимог, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволені заяви про витребування з архіву суду цивільної справи №629/3188/19.

Стосовно зупинення даної справи до розгляду адміністративної справи за № 520/4995/25, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 251 ч. 1 п. 6 суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

10 березня 2025 року Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було відкрито провадження по справі № 520/4995/25 за позовом Ососба 1 до Лозівської міськрайонної ради Харківської області про визнання протиправною та скасування постанови.

З вказаної ухвали суду вбачається, що позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, Лозівської міської ради Харківської області, , в ухиленні від перевірки використання земельної ділянки згідно умов договору і вимог щодо негайного усунення виявлених порушень, передбачених п.7.1.4 договору, у невжитті заходів щодо повернення самовільно зайнятої земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0016, площею 0,3940 га, фізичній особі ОСОБА_1, її користувачу відповідно до договору оренди земельної ділянки від 23 жовтня 2012 року;

- зобов`язати Лозівську міську раду Харківської області усунути порушення законодавства про використання та охорону земель шляхом проведення перевірки та повернення фізичній особі ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0016, площею 0,3940 га.

Ознайомившись із мотивами викладеними в клопотанні про зупинення провадження в справі, суд вважає, що підстави для обов`язкового зупинення провадження у справі, передбачені положеннями ч.1ст. 251 ЦПК України, відсутні, оскільки зазначені у заяві мотиви неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, не свідчать про об`єктивну неможливість розгляду справи за позовом про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі.

Суд вважає, що зупинення провадження у даній справі без обґрунтованого доведення обставин такого зупинення призведе до порушення законних прав позивача.

Згідно із статтею 210 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, який із дня відкриття провадження у справі не може перевищувати 60 днів для підготовчого провадження і 30 днів для розгляду по суті. Розумність строків розгляду справи згідно статті 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявникау справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідллендер проти Франції»).

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Враховуючи викладені обставини, суд не вбачає правових підстав для зупинення провадження у справі, а тому у задоволенні заяви відповідача відмовляє.

Керуючись ст.ст. 222, 258-260, 274-279 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяви відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 22.05.2025 року.

Суддя Наталія ЦЕНДРА