Дата документу 21.05.2025
Справа № 334/7785/24
Провадження № 2/334/920/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Добрєва М.В.,

за участю секретаря Саламаха С.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «ЗАПОПРІЖРИНОК» про визнання незаконним та скасування наказів про переміщення та про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вимогами про визнання незаконним та скасування наказу № 056-к від 02.07.2024 р. КП «Запоріжринок» про переміщення директора ринка ОСОБА_1 на тимчасовий комунальний ринок з продажу квітів КП «Запоріжринок» в межах існуючого квіткового павільйону, розташованого по АДРЕСА_1 (зупинка громадського транспорту «вул. Лахтинська»). В обґрунтування цієї вимоги вказала на те, що на підставі наказу КП «Запоріжринок» від 02.07.2024 р. №056-к місцем виконання службових обов`язків ОСОБА_1 встановлено структурний підрозділ КП «Запоріжринок» Центральний ринок.

Згідно з наказом КП «Запоріжринок» від 02.07.2024 року № 056-к «про переміщення» позивач переміщена з 02.07.2024 р. на тимчасовий комунальний ринок з продажу квітів КП «Запоріжринок» в межах існуючого квіткового павільйону, розташованого по АДРЕСА_1 (зупинка громадського транспорту «вул. Лахтинська»), зі збереженням графіку, режиму роботи та умов праці (без зміни істотних умов праці). Згідно з пунктом 3 зазначеного вище наказу директору ринку ОСОБА_1 визначено робоче місце на території Хортицького ринку (м. Запоріжжя, вул. Лахтинська, 12-а) кабінет директора ринку. Позивач ознайомлена з наказом 17.07.2024 року.

Позивач вважає вищевказаний наказ незаконним, оскільки згідно зі Статутом КП «Запоріжринок» (п.3.11.) до складу Підприємства на правах структурних підрозділів входять наступні ринки:

- Центральний ринок (м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 32);

- Критий ринок (м. Запоріжжя, вул. Незалежної України / вул. Сталеварів, 47а/2);

- Космічний ринок (м. Запоріжжя, вул. Європейська, 3);

- Малий ринок (м. Запоріжжя, вул. Поштова, 141а);

- Заводський ринок (м. Запоріжжя, вул. Молодіжна, 89а);

- Хортицький ринок (м. Запоріжжя, вул. Лахтинська, 12а);

- Ринок Соцміста (м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 2);

- Торгівельний майданчик Шевченківського району (м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 56).

Тимчасовий комунальний ринок з продажу квітів КП «Запоріжринок» в межах існуючого квіткового павільйону, розташованого по проспекту Ювілейному (зупинка громадського транспорту «вул. Лахтинська»), не є структурним підрозділом КП «Запоріжринок», тому її переміщення є протизаконним і виходить за межі трудового договору.

Відповідно до ст. 29 КЗпП України роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами.

Згідно з пунктом 3 спірного наказу директора ринку Герговській М.П. було визначено робоче місце на території Хортицького ринку (м. Запоріжжя, вул. Лахтинська, 12-а), кабінет директора ринку. При цьому Хортицький ринок має свого директора, а саме Володимира ПОЛЮКА, у якого як у посадової особи є свій кабінет, який, відповідно, забезпечений необхідними для роботи засобами саме для нього.

Це доводить, що спірний наказ директора КП «Запоріжринок» Романа Білогуб є безпідставним, незаконним і винесений для перешкоджання роботі позивача в комунальному підприємстві.

Крім цього 20 серпня 2024 року наказом №070-к від 19.08.2024 року за допущені прогули без поважний причин, позивача звільнили з посади директора ринку «Запоріжринок» на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Вказані накази позивачка вважає протиправними, оскільки вона не була зобов`язана виконувати роботу після її незаконного переміщення, а тому він також підлягає скасуванню. Незаконність наказу відповідача про переміщення позивача виключає будь-яку відповідальність за його невиконання.

Крім цього, згідно з п. 6 Наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України. Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26 лютого 2002 р. №57/188/84/105 - територія ринку повинна мати відокремлену та відгороджену від проїжджої частини, житлового та. комунального секторів ділянку землі, зручне сполучення громадського транспорту загального користування, підземні чи наземні переходи для пішоходів, стоянки для транспортних засобів відвідувачів, безпечні для руху пішоходів входи і виходи, штучне освітлення території ринку, автостоянок та під`їздів, телефонний зв`язок, радіовузол або гучномовець на ринках з кількістю торговельних місць більше 250, електро та водопостачання, водовідведення, туалет, облаштовані контейнерами майданчики для збирання відходів і сміття тощо.

Тимчасовий ринок, на який «перемістили» позивачку, взагалі не має системи водопостачання, і водовідведення та туалету. Отже, виробнича санітарія та гігієна праці як система організаційних, гігієнічних і санітарно-технічних заходів та засобів запобігання впливу на працівників шкідливих виробничих факторів взагалі на цьому ринку відповідачем як роботодавцем не передбачена, а, отже, не створені безпечні і нешкідливі умови праці.

При цьому ст. 153 КЗпП України зазначає, по на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу. При використанні праці домашніх працівників створення належних, безпечних і здорових умов праці покладається на сторони трудового договору. Домашній працівник має право відмовитися від виконання важких робіт, робіт із шкідливими чи небезпечними умовами праці.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Позивачка вказує на те, що роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Працівник має право відмовитися від , виконання дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, що становить небезпеку для життя чи здоров`я такого працівника або людей, які його оточують, і навколишнього середовища.

Також, позивач, керуючись положеннями ст. 235 КЗпП, просить суд стягнути з відповідача суму заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 96 000 грн., та суму моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою суду від 06.01.2025 року відкрито провадження у справі.

10.01.2025 року представник відповідача подав до суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечив у повному обсязі, вказавши на те, що згідно п. 6.3. Статуту підприємства (редакція 2022) права і обов`язки трудового колективу визначаються у колективному договорі, що укладається на Підприємстві. Колективним договором регулюються виробничі, трудові, економічні, соціальні й інші відносини трудового колективу з роботодавцем.

Згідно п. 5.15 Колективного договору адміністрація має право здійснювати переміщення працівників без їхньої згоди з одного структурного підрозділу - ринку в інший або з однієї виробничої дільниці на іншу, відповідно до ч. 2 ст. 32 КЗпП України.

Згідно наказу КП «Запоріжринок» від 02.07.2024 № 056-к «Про переміщення» директор ринку М. Герговська була переміщена з 02.07.2024 на тимчасовий комунальний ринок з продажу квітів КП «Запоріжринок» в межах існуючого квіткового павільйону, розташованого по проспекту Ювілейному (зупинка громадського транспорту «вул. Лахтінська») зі збереженням графіку, режиму роботи та умов оплати праці (без зміни істотних умов праці), і

Згідно пункту 3 наведеного наказу від 02.07.2024 № 0856-к директору ринку М. Герговській було визначено робоче місце на території Хортицького ринку (м. Запоріжжя, вул. Лахтінська, 12-а), кабінет директора ринку.

З наведеним наказом позивачка була ознайомлена директором підприємства особисто 02.07.2024 на території Центрального ринку.

Під час підготовки наказу про переміщення було виявлено факт відсутності письмового засвідчення ознайомлення ОСОБА_2 з нормами власної посадової інструкції директора ринку. Призначення позивачки на посаду директора ринку відбулось до призначення на посаду директора КП «Запоріжринок», у зв`язку із чим нове керівництво та новий інспектор з кадрів не знали про факт відсутності підпису позивача на інструкції. Зазначена інструкція була надана для підписання та виконання позивачу 02.07.2024 під час ознайомлення з наказом про переміщення, але остання відмовилася її підписувати без будь-який пояснень, про що комісією був складений відповідний акт.

02.07.2024 позивачка вийшла на роботу за наказом про переміщення (робоче місце кабінет директора Хортицького ринку), а наступного дня, 03.07.2024, пішла на лікарняний.

Після лікарняного позивачка приступила до роботи на новому місці 17.07.2024 і в цей день поставила свій підпис на наказі про переміщення.

Під час роботи на тимчасовому комунального ринку з продажу квітів КП «Запоріжринок» в межах існуючого квіткового павільйону позивачка перебувала на лікарняному за наступними періодами тимчасової непрацездатності:

- з 03.07. по 09.07.2024

- з 10.07. по 16.07.2024

- з 01.08. по 05.08.2024

- з 06.08. по 08.08.2024.

09.08., 13.08. та 15.08.2024р. відповідною комісією в межах визначених посадових повноважень та завдань була здійснена перевірка роботи тимчасового комунального ринку з продажу квітів КП «Запоріжринок».

В ході перевірки комісією було встановлено відсутність на роботі директора ринку М. Герговської, про що було складено відповідні акти.

19.08.2024 директором КП «Запоріжринок» було видано наказ №070-к «Про звільнення», яким за допущенні директором ринку М. Герговською прогули 09.08, 10.08, 11.08, 13.08, 14.08 та 15.08.2024 року повний робочий день без поважних причин позивачку було звільнено з 20.08.2024 року на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Також відповідач вказує на те, що ОСОБА_2 переміщена з 02.07.2024 до іншого структурного підрозділу підприємства (виробничої дільниці, як зазначив представник відповідача у судових дебатах) без будь-яких змін в умовах праці, відтак жодних порушень трудових прав ОСОБА_2 не відбулось.

Відсутність даного ринку у Статуті відповідача обумовлено тимчасовим статусом даного комунального ринку, що ніяк не може впливати на обсяг відповідальності підприємства, яке зобов`язане за рішенням органів місцевого самоврядування будувати та контролювати роботу на визначеному торгівельному об`єкті права комунальної власності територіальної громади міста, який перебуває на балансі (у господарському віданні) КП «Запоріжринок». Такий контроль підприємство має забезпечувати наявним складом штатних працівників.

Отже, наведені доводи позивача є неналежними, адже жодних істотних змін в умовах її праці або вихід за межі трудового договору відповідач не допускав та не вимагав, і це було чітко відображено у відповідному наказі про переміщення, а також це відповідало нормам ст. 32 КЗпП України, пункту 5.15 колективного договору, пункту 1.4 посадової інструкції директора ринку та реальним інтересам і потребам виробництва.

І в будь-якому випадку, в разі наявного непорозуміння або потреби у додатковому роз`ясненні щодо умов роботи чи врегулюванні іншого спірного питання - працівник має звертатись до роботодавця із відповідними заявами (скаргами, пропозиціями), а не допускати численні регулярні порушення і прогул.

Ухвалою суду від 31.03.2025 року зарито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно п. 3.11. Статуту КП «Запоріжринок» до складу Підприємства на правах структурних підрозділів входять наступні ринки:

-Центральний ринок (м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 32);

-Критий ринок (м. Запоріжжя, вул. Незалежної України/вул.Сталеварів,47а/2);

-Космічний ринок (м. Запоріжжя, вул. Європейська, 3);

-Малий ринок (м. Запоріжжя, вул. Поштова, 141а);

-Заводський ринок (м. Запоріжжя, вул. Молодіжна, 89а);

-Хортицький ринок (м. Запоріжжя, вул. Лахтінська, 12а);

-Ринок Соцміста (м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 2);

-Торгівельний майданчик Шевченківського району (м. Запоріжжя, вул. Чарівна,56).

Рішенням Запорізької міської ради від 28.11.2023 №724 з 01.12.2023 року утворений тимчасовий комунальний ринок з продажу квітів КП «Запоріжринок» в межах існуючого квіткового павільйону, розташованого по проспекту Ювілейному (зупинка громадського транспорту «вул. Лахтинська»).

Наказом КП «Запоріжринок» від 02.07.2024 року № 056-к «про переміщення» ОСОБА_1 переміщена з 02.07.2024 на тимчасовий комунальний ринок з продажу квітів КП «Запоріжринок» в межах існуючого квіткового павільйону, розташованого по проспекту Ювілейному (зупинка громадського транспорту «вул. Лахтинська»), зі збереженням графіку, режиму роботи та умов праці (без зміни істотних умов праці). Згідно з пунктом 3 зазначеного вище наказу директору ринку Герговській Маргариті визначено робоче місце на території Хортицького ринку (м. Запоріжжя, вул. Лахтинська, 12-а) кабінет директора ринку. ОСОБА_1 ознайомлена з наказом 17.07.2024 року.

Під час роботи на тимчасовому комунальному ринку з продажу квітів КП «Запоріжринок» в межах існуючого квіткового павільйону ОСОБА_1 перебувала на лікарняному за наступними періодами тимчасової непрацездатності:

- з 03.07. по 09.07.2024 (ЛН 24021673-1)

- з 10.07. по 16.07.2024 (ЛН 24138127-1)

- з 01.08. по 05.08.2024 (ЛН 24589008-1)

- з 06.08. по 08.08.2024 (ЛН 24688552-1)

Наказом КП «Запоріжринок» від 20.08.2024 № 070-к ОСОБА_1 звільнено на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за допущенні прогули.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється.

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За правилами частин першої-третьої статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва.

Відповідно до пункту 2 Правил торгівлі на ринках, затверджених спільним наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України та Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України № 57/188/84/105 від 26.02.2002, ринок - це суб`єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов`язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій.

Таке ж визначення містять і Правила торгівлі на ринках, які затверджені рішенням Запорізької міської ради від 22.06.2011 № 48.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку

Отже, враховуючи вищевказані законодавчі терміни, єдиним комунальним ринком у місті Запоріжжі, тобто юридичною особою, яка зареєстрована у встановленому законодавством порядку та веде відповідну діяльність, є комунальне підприємство «Запоріжринок» (). А усі інші ринки це вже спеціально відведені місця для ведення торгівлі у відповідності до вимог чинних нормативно-правових актів.

Тобто, слід відмежовувати поняття «ринок» як юридичної особи, яка веде господарську діяльність і може бути роботодавцем, а отже і бути учасником трудових правовідносин, та поняття «ринок» як спеціально відведеної ділянки місцевості для ведення торгівлі, яке є просто місцем (може бути критим чи відкритим тощо), де можливо здійснювати відповідну діяльність, проте аж ніяк не вступати у трудові відносини із таким «ринком».

Відповідно до розділу 4.1 статуту КП «Запоріжринок» до компетенції власника належить, зокрема, прийняття рішень про створення філій, представництв підприємства.

Власником КП «Запоріжринок» є Запорізька міська рада, як представник територіальної громади.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що рішенням Запорізької міської ради від 28.11.2023 №724 з 01.12.2023 року утворений тимчасовий комунальний ринок з продажу квітів КП «Запоріжринок» в межах існуючого квіткового павільйону, розташованого по проспекту Ювілейному (зупинка громадського транспорту «вул. Лахтинська») затверджено (спеціально відведено) саме місце для здійснення торгівлі, а не створено окрему юридичну особу чи відокремлений підрозділ вже існуючої юридичної особи.

Вказаний висновок підтверджується і тим, що за змістом положень пункту 3.10 статуту КП «Запоріжринок» відокремлені та структурні підрозділи діють на підставі їх Положень, що затверджуються директором підприємства. Натомість, під час розгляду цієї справи, суду не було надано ані положення про тимчасовий комунальний ринок з продажу квітів КП «Запоріжринок» в межах існуючого квіткового павільйону, розташованого по проспекту Ювілейному (зупинка громадського транспорту «вул. Лахтинська»), ані відомостей про штат цього підрозділу, ані інформації про рахунки цього підрозділу, тобто жодної інформації, яка б підтверджувала функціонування тимчасового комунального ринку, як окремого структурного підрозділу КП «Запоріжринок».

Судом при розгляді цієї справи не встановлено жодного логічного та обумовленого інтересами виробництва мотиву здійснення переміщення позивача.

Отже, виходячи з принципу розумності, який передбачає добросовісність зовнішнього прояву поведінки учасника відносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників відносин, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивача оскаржуваним наказом від 02.07.2024 року було переміщено на ту ж посаду і з тим ж умовами до іншого структурного підрозділу.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині оскарження наказу від 02.07.2024 року № 056-к.

Статтею 30 КЗпП України визначено, що працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно із ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно із ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладені обставини та висновки суду, суд дійшов до переконання про протиправність наказу від 20.08.2024 № 070-к про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України, оскільки він прийнятий у зв`язку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, проте встановити обсяг обов`язків та порядок їх виконання суду не вдалось, адже тимчасовий комунальний ринок не є відокремленим чи структурним підрозділом, не має положення про свою діяльність.

Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При розрахунку середнього заробітку оплата вимушеного прогулу розподіляється між місяцями, на які припадає вимушений прогул, пропорційно робочим дням за графіком роботи роботодавця (індивідуальним робочим графіком працівника, якщо він відрізняється від загального графіка) в цьому періоді.

Верховний Суд України в постанові від 14.09.2016 р. у справі № 6-419цс16 сформував правову позицію щодо розрахунку середньої зарплати за час вимушеного прогулу.

З урахуванням норм абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 8 лютого 1995р., середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку № 100).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.

При цьому, з урахуванням положень пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, суд для обрахунку середньоденної заробітної плати бере два останніх місяці, відпрацьовані позивачем, та враховує, що позивачу було визначено робочий графік (вівторок-неділя). Враховуючи відомості про нараховану заробітну плату за червень та липень 2024 року позивача, її середньоденна зарплата становить 695,77 грн.

За період із дати звільнення (20.08.2024) по дату судового засідання (21.05.2025) пройшло 236 робочих днів позивача, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток у сумі 164 201,72 грн. (695,77 грн. х 236 днів).

Щодо моральної шкоди.

Позивач вказує на те, що через незаконні дії відповідача вона залишилася без роботи та, відповідно, без засобів до існування, вимушена витрачати свій час та кошти для захисту своїх прав в судовому порядку, відволікатися від звичних занять, чим порушується звичний спосіб та ритм життя. Через відчуття несправедливості щодо позивача через всю ситуацію, що склалася у зв`язку із звільненням, позивач сильно переживає, нервує, оскільки перенесла сильний стрес.

Положеннями ст. 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17 Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Оскільки судом встановлено, що позивача незаконно перевели до іншого місця роботи та протиправно звільнили, то суд вважає, що його законні трудові права були порушені і мають місце підстави для стягнення суми моральної шкоди.

Водночас, суд наголошує на тому, що інститут відшкодування моральної шкоди впроваджено законодавцем у національне законодавство саме з метою справедливої компенсації дійсних втрат нематеріального характеру, і в жодному разі не може використовуватись для збагачення.

Суд враховує, що позивач отримував заробітну плату у такому ж розмірі, як і на попередньому місці роботи, отримав виплату за тимчасову непрацездатність, а тому вважає, що суми у 10 000 грн. буде достатньо для компенсації нематеріальних витрат позивача.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статями 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до КП «ЗАПОПРІЖРИНОК» про визнання незаконним та скасування наказів про переміщення та про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ № 056-к від 02.07.2024р. комунального підприємства «Запоріжринок» про переміщення директора ринка ОСОБА_1 на тимчасовий комунальний ринок з продажу квітів КП «Запоріжринок» в межах існуючого квіткового павільйону, розташованого по проспекту Ювілейному (зупинка громадського транспорту «вул. Лахтинська»).

Визнати незаконним та скасувати наказ № 070-к від 19.08.2024р. комунального підприємства «Запоріжринок» про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на роботі у комунальному підприємстві «Запоріжринок» (, юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 2) на посаді директора ринку.

Стягнути з комунального підприємства «Запоріжринок» (, юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 2) на користь ОСОБА_3 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 164 201 (сто шістдесят чотири тисячі двісті одна) гривня 72 копійок.

Стягнути з комунального підприємства «Запоріжринок» (, юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 2) на користь ОСОБА_3 суму моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з комунального підприємства «Запоріжринок» (, юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 2) на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.

В задоволені решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Добрєв М. В.