Справа № 503/1479/23
Провадження № 6/503/26/25
УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2025 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Калашнікової Т.О., за участю секретаря Поліковської О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кодимського районного суду Одеської області із заявою про відстрочення виконання судового рішення у вищевказаній цивільній справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 09.04.2024 року у справі №503/1479/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 2448 гривень 44 копійки; у рахунок моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення 15 000 гривень, а також судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок. Вказане рішення набрало законної сили 10.05.2024 року. Разом з тим, відповідач, як він зазначає, що є пенсіонером, не працює та отримує лише пенсію, інших доходів не має. Крім того, він хворіє та потребує постійного медичного лікування. Тому, виконанням рішення суду одразу і в повному обсязі поставить ОСОБА_1 в край скрутне матеріальне становище. З огляду на вищевикладене, просить відстрочити виконання даного рішення суду до 16.12.2025 року.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату судового розгляду повідомлені у встановленому порядку.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання,відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при розгляді заяв щодо відстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

Так, дійсно з медичної документації, наданої заявником ОСОБА_1 , вбачається, що він страждає на гепатит «С» та потребує постійного медичного лікування. При цьому, аналізуючи зміст такої документації, суд робить висновок про те, що він отримує лікарські засоби за рахунок державних грошових коштів. А сам факт отримання заявником лише пенсії не може вказувати на наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду та звільняти боржника на 1 рік, як він просить, від виконання цивільних зобов`язань по відшкодуванню заподіяної ним шкоди.

Натомість, надання відстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника. До того ж, оцінюючи ступінь вини відповідача у спорі, належить зазначити, що предметом спору є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином; вина ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, вчиненого щодо потерпілої ОСОБА_2 встановлена вироком Кодимського районного суду від 24.08.2023 року, який набрав законної сили 25.09.2023 року. В свою чергу, ОСОБА_1 до ухвалення рішення у даній справі та його примусового виконання жодним чином не намагався відшкодувати потерпілій завдані їй реальні збитки.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Отже, відстрочення виконання рішення у даній цивільній справі, за вищевказаних обставин та враховуючи предмет позову, може нашкодити позивачеві в отриманні справедливого відшкодування, визначеного судовим рішенням, за заподіяну їй матеріальну та моральну шкоду внаслідок отримання нею легких тілесних ушкоджень. що спричинили короткочасний розлад здоров`я відповідно до вироку Кодимського районного суду від 24.08.2023 року з боку ОСОБА_1 .

Суд вважає, що обставини, на які посилається заявник, не можна розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України, унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення.

За таких обставин суд відмовляє в відстроченні виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 260, 435 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя Т.О. Калашнікова