Провадження № 2-др/679/9/2025
Справа № 679/145/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2025 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі судді Томіліна О.М., при секретарі Дмітрієвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішині заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13.05.2025 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

16.05.2025 до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Волков С. В. з заявою про компенсацію витрат на правничу допомогу та про ухвалення додаткового рішення відносно розподілу судових витрат, яким просив стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, які передбачені умовами договору та сплачені позивачами на рахунок адвоката.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Волков С. В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду додаткові пояснення, в яких просив відмовити у стягненні з позивача понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, посилаючись на те, що вартість виконаних робіт представником відповідача є завищеною, необґрунтованою та такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості і розумності, а також є неспівмірною зі складністю справи та документально не підтвердженою.

Неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду даної заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників, суд приходить до висновку, що у даній справі слід ухвалити додаткове рішення у зв`язку з тим, що при винесенні рішення суду від 13.05.2025 не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат витрат на правничу допомогу.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що при подачі представником відповідача відзиву на позовну заяву, ним у відзиві було зазначено, що попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 5000,00 грн, та надано договір про надання правничої допомоги від 21.02.2025.

18 березня 2025 року представником відповідача було подано клопотання, яким долучено до матеріалів справи акт приймання-передачі правничої допомоги від 17.03.2025 та квитанції від 17.03.2025.

З заяви про ухвалення додаткового рішення, клопотання від 17.03.2025 з додатками вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено 6000 грн витрат на правничу допомогу Адвокатському бюро «Волков та партнери» (а.с. 198-201 т. 1, а.с. 36-38 т. 2). На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, які представник відповідача просить стягнути на користь відповідача, надано: договір про надання правничої допомоги від 21.02.2025, укладений відповідачем ОСОБА_1 із адвокатським бюро «Волков та партнери» в особі керуючого бюро адвоката Волкова С. В. (а.с. 124-130, т. 1), у яких визначено, що вартість правничої допомоги визначається актом приймання- передачі, виходячи з тарифу: 1 година роботи адвоката 1200,00 грн (п. 4.1 договору) (а.с. 127-130 т. 1); акт приймання- передачі правничої допомоги від 17.03.2025 (складення відзиву на позовну заяву у справі № 679/145/25 3 год. 30 хв. (вартість 4200 грн); ознайомлення із поданою відповідачем відповіддю на відзив та доданими до неї документами у справі № 679/145/25 1 год. 30 хв. (вартість 1800 грн) (а.с. 200 т. 1); квитанції від 17.03.2025 про оплату ОСОБА_1 . Адвокатському бюро «Волков та партнери» 6000 грн витрат на правничу допомогу (а.с. 201 т. 1).

Як вбачається з поданої заяви сторони позивача, представник позивача заперечував проти стягнення судових витрат на правничу допомогу на користь відповідача, вважаючи їх значно завищеними, необґрунтованими, а також неспівмірними зі складністю справи та документально не підтвердженими.

Згідно з ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, представником відповідача було надано суду докази понесення та розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із чим суд відхиляє доводи представника позивача щодо того, що відповідачем документально не підтверджено факт понесення нею витрат на правничу допомогу.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає, що стягненню з позивача на користь відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 4000 грн, з урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме: критерію реальності наданих адвокатських послуг, конкретних обставин справи, заперечень учасників, складності справи та обґрунтованості таких витрат. Зокрема, час, який витратив адвокат та вказаний ним у описі робіт: складення відзиву на позовну заяву 3 год. 30 хв.; ознайомлення із поданою відповідачем відповіддю на відзив та доданими до неї документами 1 год. 30 хв., є явно завищеним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 137, 141, 247, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Постановити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного або через Нетішинський міський суд Хмельницької області суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», ідентифікаційний код 42986956, юридична адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Томілін