Справа № 308/7027/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркан», третя особа, що не заявляє самостійних вимог Приватне підприємство «Ритм 2011», про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

21.05.2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркан», третя особа, що не заявляє самостійних вимог Приватне підприємство «Ритм 2011», про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В позовній заяві позивач просить:

1. Витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «МАРКАН» за кодом ЄДРПОУ - 34262126, земельну ділянку площею 0,0010 га, яка входить до загальної площі земельної ділянки 0.9543 га з кадастровим номером :10:001:0156, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2. Витребувати у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) відповідь на адвокатський запит вих. 137- 25 до ФОП ОСОБА_2 (КОД ЄДРПОУ - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) від 02 травня 2025 року, поданий адвокатом Бойко Богданом Богдановичем (свідоцтво про прав на зайняття адвокатською діяльністю № 21/1014 від 30.04.2015, видане на підставі рішення Ради адвокатів Закарпатської області № 103 від 15.04.2015), поданий на електронну пошту ФОП ОСОБА_2 « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Однак, розглянувши позовну заяву, а також додані до неї матеріали, вважаю, що позивачу слід відмовити у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Згідно з даними, що містяться у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) здійснює господарську діяльність як фізична особа підприємець (дата державної реєстрації 24.01.2012; відомості про реєстрацію припинення підприємницької діяльності відсутні). Відповідно до КВЕД основним видом діяльності є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

У цій справі спірні правовідносини виникли із договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.05.2025 року, укладеного між Приватним підприємством «Ритм 2011» та ОСОБА_1 . При цьому, відповідно до пунктів 1.1 та 1.1.1 цього договору, предметом договору є земельна ділянка площею 0,102 га, цільове призначення якої - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, що відчужується за цим договором, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :10:001:0271.

Відтак суд вважає, що спірні правовідносини безпосередньо стосуються саме підприємницької діяльності позивача - ОСОБА_1 , яка є фізичною особою - підприємцем та її основний вид діяльності пов`язаний саме із надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідачем у даній справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркан», один із колишніх власників земельної ділянки із кадастровим номером :10:001:0271, який володіє земельною ділянкою з кадастровим номером :10:001:0156, частина якої накладається на земельну ділянку позивача, що й зумовило звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно зі ст. 125 Основного Закону судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним правом і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відтак, загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком справ, розгляд яких прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є: наявність спору про право цивільне; суб`єктний склад такого спору; пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

При цьому суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а отже, і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета, але судами різних юрисдикцій.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (ГПК) України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ч.1 ст. 128 Господарського кодексу (ГК) України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності,та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

З аналізу вказаних норм права вбачається, що фізичні особи, які на час звернення з позовом є підприємцями, можуть звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.10.2019 у справі № 127/23144/18 (провадження № 14-460цс19), однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

До підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Положеннями ч.3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Належність спору між сторонами до господарської юрисдикції обґрунтовано визначається відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у сторони із втратою статусу фізичної особи підприємця не припинились (постанова Великої Палати Верховного Суду від13.02.2019у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18)).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, спір, котрий виник між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркан», належить до господарської юрисдикції, має бути розглянутий за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі поставляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

В зв`язку з чим, у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркан», третя особа, що не заявляє самостійних вимог Приватне підприємство «Ритм 2011», про витребування майна із чужого незаконного володіння - слід відмовити.

Разом з тим, суд роз`яснює, що згідно Господарського процесуального кодексу України позивач може звернутись з даним позовом до відповідного господарського суду за правилами господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 19, 186, 258-260, 263 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по цивільній справі №308/7027/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркан», третя особа, що не заявляє самостійних вимог Приватне підприємство «Ритм 2011», про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції господарських судів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Наумова