ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3986/25 Справа № 203/4960/22 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Гапонова А.В., Новікової Г.В.

за участю секретаря судового засідання: Драгомерецької А.О., Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу №203/4960/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акціонерний Банк «РадаБанк» про розірвання договору купівлі-продажу валютних цінностей, зобов`язання повернути придбаний виріб та зобов`язання сплатити (повернути) грошові кошти за придбання виробу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2024 року, ухвалене у складі судді Колесніченко О.В., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом на предмет захисту її прав як споживача, в обґрунтування якого посилалась на те, що 27 березня 2020 року у відділенні №12 АТ «АБ «Радабанк», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська, буд.26, вона придбала за 161 000 грн. банківський метал (золото) Австралійського монетного двору Перта, зливок мірний вагою 100 грамів (3,215 унцій), на підтвердження чого відповідачем їй видана квитанція №12/27014/18249 від 27 березня 2020 року, після чого вона помістила цей зливок в особистий сейф, доступ до якого мала лише вона. Після початку у 2022 році повномасштабного вторгнення на територію України, розглядаючи можливість виїзду за межі України для евакуації позивач вирішила підготувати особисті речі та детально дослідити питання декларування, в тому числі дорогоцінних металів, проте виявила, що саме цей зливок банківського металу (золота) є занадто легким, що підтвердилося зважуванням за даними якого вага склала 28,3495 грм. (1 унція), у зв`язку з чим вона письмово звернулася до АТ «АБ «Радабанк» із проханням провести службове розслідування відносно працівників банку та відшкодувати їй збитки, за результатами чого банк повідомив, що золотий зливок придбавався 27 березня 2020 року, тоді як позивач звернулась до банку 23 червня 2022 року, протягом цього терміну зливок зберігався за межами приміщення банку і представлений з пошкодженою упаковкою (з надписом «VOID», тобто з ознаками розкриття), тому Банк в такому випадку не несе відповідальність за схоронність придбаного золотого зливку.

Зважаючи на такі обставини, позивач вважає, що працівниками банку були вчинені шахрайські дії та реалізовано зливок, який за своїми характеристиками не відповідає параметрам, що вказані в квитанції №12/27014/18249 (банківський метал (золото), зливок мірний 100 грамів (3,215 унцій)), тобто має істотні недоліки та є фальсифікованим, на підставі чого, посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів», ст.708 ЦК України, Закон України «Про валюту і валютні операції», вона звернулась із цим позовом.

02 липня 2024 року позивач подала заяву про зміну підстав заявлено позову, в якій посилаючись на висновки комплексної судової трасологічної експертизи, яким встановлено, що основу матеріалу об`єкта дослідження (металевого бруска (зливка) становить купрум, маркувальні дані вказані на упаковці Австралійського монетного двору Перта не відповідають дійсним товарним характеристикам металевого бруску (зливку), що знаходиться в цій упаковці, у зв`язку з чим просила суд:

1) розірвати договір купівлі-продажу валютних цінностей, що укладений між позивачем та АТ «АБ «Радабанк» згідно квитанції №12/27014/18249 від 27 березня 2020 року;

2) зобов`язати позивача повернути АТ «АБ «Радабанк» придбаний згідно квитанції №12/27014/18249 від 27 березня 2020 року виріб (метал), з урахуванням виявлених істотних недоліків товару (фальсифікований, такий, що не відповідає заявленим якісним характеристикам;

3) зобов`язати АТ «АБ «Радабанк» сплатити (повернути) позивачу грошові кошти в сумі 161 000 грн., що сплачувалися позивачем на користь АТ «АБ «Радабанк» згідно квитанції №12/27014/18249 від 27 березня 2020 року.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржуване рішення не відповідає визначеним ст.263 ЦПК України критеріям, постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не було з`ясовано всі обставини, які мають значення для справи, а тому рішення має бути скасовано.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при розгляді справи не було досліджено належним чином обставини і докази на яких наголошувала позивача, через що не було взято їх до уваги при прийнятті рішення. Вважає, що надані позивачем документи не аналізувались судом першої інстанції та не взяті до уваги відомості, які в них містяться.

Представник позивача в своєму відзиві просив відмовити позивачці у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін, як таке, що є обґрунтованим та законним і винесено відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що апеляційна скарга не містить жодного належного та допустимого доказу на підтвердження викладених в апеляційній скарзі обставин щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Вказує, що Банком виконано вимоги чинного законодавства щодо надання інформації про валютні цінності, що продаються.

Відповідно до положень ч.5 ст.7 ЗУ «Про захист прав споживачів», вимоги щодо недоліку товару може бути пред`явлено споживачем протягом двох років, а оскільки позивачка заявила про недоліки після спливу двох років, то її вимоги про застосування наслідків неналежної якості товару не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду відповідає вимогам закону з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно квитанції №12/27014/18249 від 27 березня 2020 року про здійснення валютно-обмінної операції із торгівлі банківськими металами з фізичною поставкою ОСОБА_1 27 березня 2020 року о 13:18:22 год. придбала зливок мірний золотий (XAU) вагою 100,00 гр./3,215 ун. в кількості 1 шт. за курсом 1 610 грн. на загальну суму 161 000,00 грн. Зазначена операція продажу банківського металу виконана працівниками відділення №12 АТ «АБ «Радабанк», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська, 26.

22 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до голови правління АТ «АБ «Радабанк» з письмовою заявою про проведення службового розслідування та відшкодування сплачених коштів за реалізований неналежної якості товар (зливок), обґрунтовуючи вимоги тим, що після придбання 27 березня 2020 року у відділенні №12 АТ АБ «Радабанк», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Гетьманська, 26, зливків 100 гр., 50 гр., 20 гр., 20 гр., які зберігала в особистому сейфі, виникла необхідність в оформленні відповідних документів для можливого вивезення дорогоцінних металів за межі України через воєнні дії та обстріли, проте в ході ретельного огляду банківських металів для складання опису і звірки з квитанціями, нею виявлено, що зливок придбаний за квитанцією 12/27014/18249 не відповідає вазі у 100 гр. а важить лише 1 унцію. При цьому, до заяви ОСОБА_1 додавалися фото та відео зливку, а також квитанція.

12 липня 2024 року за вих. №2169-1/31/2022 АТ «АБ «Радабанк» повідомило клієнта, що відповідно до квитанції №12/27014/18249 про здійснення валютно-обмінної операції від 27 березня 2020 року ОСОБА_1 придбано зливок мірний вагою 100 грамів в кількості 1 шт., який поставлено Монетним двором м. Перте, Австралія (PERTH MINT). Банком зазначено, що із заявою про компенсацію вартості зливку через невідповідність ваги, зазначеній на упаковці, фактичній вазі зливку, ОСОБА_1 звернулася 23 червня 2022 року, тобто з часу придбання зливку минуло більше двох років. Протягом цього терміну зливок зберігався за межами приміщень банку, отже банк не несе відповідальність за схоронність. Умови зберігання зливку, порядок доступу до місця зберігання та наявність/відсутність можливості доступу сторонніх осіб до місця зберігання, банку не відомі. При цьому, протягом усього часу співпраці з PERTH MINT заяви від клієнтів щодо невідповідності ваги, зазначеної на упаковці, фактичній вазі зливку, жодного разу до банку не надходили. Більш того, зливок, який наданий на дослідження ОСОБА_1 мав пошкоджену упаковку, а саме надпис VOID на упаковці по периметру зливка свідчить про розкриття упаковки, оскільки Монетний двір PERTH MINT використовує для захисту від підробок саме такий вид упаковки, при розкриванні якої з`являється надпис VOID. Враховуючи вищевикладене, а також те, що наданий зливок знаходиться в пошкодженій упаковці та сплинув встановлений законодавством строк для здійснення операції сторно, банком відмовлено ОСОБА_1 в поверненні вартості зливку.

17 серпня 2022 року за вих. №3024-1/31/2022 АТ «АБ «Радабанк» повідомив ОСОБА_1 про те, що запитувана інформація щодо банківського металу, зокрема, виду металу, номеру та серії упаковки (за наявності), ваги зливку, проби найменування виробника та інше, зазвичай зазначається на захисній упаковці, яка і є сертифікатом. Оскільки карбовані зливки мають карбовану версію зареєстрованого монетного двору Перта (The Perth Mints) та поставляються у захищеній від пошкодження упаковці, паперовий сертифікат виробником не надається.

Окрім іншого, Національним банком України за вих. №14-0004/74044 від 24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 повідомлено, що нормативно-правовими актами Національного банку України не передбачено здійснення відповідних перевірок за зверненнями (скаргами) фізичних осіб.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду не знайшли підтвердження належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, згідно вимог ст.ст.77-80 ЦПК України, обставини того, що саме банком 27 березня 2020 року переданий товар (банківський метал золотий зливок) з істотним недоліком, сфальсифікований, оскільки під час передачі товару позивач, маючи об`єктивно реальну можливість в ході звичайного огляду виявити очевидні недоліки пакування, за відсутності будь-яких перешкод, вказаного не зробила, про будь-які недоліки не заявляла: ні протягом встановленого часу для проведення операції сторно, ні в подальшому, більше ніж два роки зберігання товару поза приміщенням банку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару і підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Згідно з ст.679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Отже, за загальним правилом відповідальність продавця за недоліки товару може наступати у випадках, якщо недоліки виникли до передання товару покупцеві або якщо їх виникнення обумовлене причинами, що виникли до передачі товару. І відповідно, коли недоліки товару виявлені після переходу до покупця ризику випадкової загибелі та випадкового знищення товару, саме на покупця у такому випадку покладається обов`язок доведення того, що недоліки чи їх причини виникли до передачі йому товару.

Колегія суддів також звертає увагу, що у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до квитанції №12/27014/18249 про здійснення валютно-обмінної операції від 27 березня 2020 року ОСОБА_1 придбано зливок мірний вагою 100 грамів в кількості 1 шт., який поставлено Монетним двором м.Перте, Австралія (PERTH MINT).

Інформація щодо банківського металу, зокрема, виду металу, номеру та серії упаковки (за наявності), ваги зливку, проби найменування виробника та інше, зазвичай зазначається на захисній упаковці, яка і є сертифікатом. Оскільки карбовані зливки мають карбовану версію зареєстрованого монетного двору Перта (The Perth Mints) та поставляються у захищеній від пошкодження упаковці, паперовий сертифікат виробником не надається.

Монетний двір PERTH MINT використовує для захисту від підробок такий вид упаковки, яким при розкриванні упаковки з`являється надпис VOID. Тобто надпис VOID на упаковці по периметру зливка свідчить про розкриття упаковки.

Відповідно до вимог ч.5 ст.7 ЗУ «Про захист прав споживачів» - стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років.

Статтею 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на інформацію про продукцію. Так, споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Постановою НБУ №1 від 02 січня 2019 року, затверджено «Положення про структуру валютного ринку України, умови та порядок торгівлі іноземною валютою та банківськими металами на валютному ринку України», яким встановлено загальний порядок та умови торгівлі, зокрема, банківськими металами на валютному ринку України.

Крім того, Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затверджене Постановою НБУ №2 від 02 січня 2019 року встановлює, зокрема, порядок та особливості проведення торгівлі валютними цінностями в готівковій формі (операції з банківськими металами з фізичною поставкою та/або валютно-обмінні операції).

Відповідно до ч.1 ст.668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим ч.1 ст.668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару.

Визначення поняття гарантії якості товару міститься у ч.1 ст.675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними ч.2 ст.678 ЦК України та ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений ч.2 ст.679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до ч.1 ст.679 ЦК України покладається на нього.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на перевірку якості, безпеки, комплектності, міри, ваги та ціни продукції, що придбавається (замовляється), демонстрацію безпечного та правильного її використання. На вимогу споживача продавець (виконавець) зобов`язаний надати йому контрольно-вимірювальні прилади, документи про якість, безпеку, ціну продукції. У разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов`язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України.

За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

У ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Встановивши, що з моменту придбання ОСОБА_1 зливку мірного вагою 100 грамів в кількості 1 шт., який поставлено Монетним двором м.Перте, Австралія (PERTH MINT) та до звернення до відповідача з письмовою заявою про відшкодування сплачених коштів за реалізований неналежної якості товар (зливок), обґрунтовуючи вимоги тим, що після придбання 27 березня 2020 року у відділенні №12 АТ КБ «Радабанк», зливків 100 гр., 50 гр., 20 гр., 20 гр., вона (позивач) зберігала їх в особистому сейфі, користувалася придбаним товаром, тобто не зберігала продукцію у незміненому стані, а також те, що матеріали справи не містять відомостей про наявність у вказаному товарі істотних недоліків, які виникли з вини виробника (продавця, виконавця), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з його недоведеністю.

Доказів того, що в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника, матеріали справи не містять, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на те, що на банківські метали не встановлюється гарантійний строк, а відповідно до положень ч.5 ст.7 ЗУ «Про захист прав споживачів» вимоги щодо недоліку товару може бути пред`явлено споживачем протягом двох років, а оскільки ОСОБА_1 заявила про недоліки товару після спливу дворічного строку, визначеного законом, то вимоги позову про застосування наслідків неналежної якості товару не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні цього спору тягар доказування обставин лежить на відповідачеві, суперечать положенням статті 81 ЦПК України, за якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки за обставинами справи встановлено, що позивач мала реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти (у разі їх наявності), не скористалась цим правом до передання товару, а виявила їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до ч.1 ст.679 ЦК України покладається на позивача.

Реальна можливість встановити недоліки зливку при його передані підтверджується тим, що позивач 27.03.2020р. придбала у відповідача не тільки «спірний» зливок вагою 100 гр., а декілька зливків різної ваги (якість яких позивач не оспорює), що давало їй можливість порівняння придбаних зливків по критерію ваги. Т.я. зливок, який позивач пред`явив на експертизу, в три рази важить менше (28-30гр.), ніж зазначено на упаковці, яка є сертифікатом виробу.

Дана обставина, з урахуванням слідів відкриття упаковки вже після передання товару покупцеві, з урахуванням часу, який сплинув до звернення позивача до відповідача з вимогою, на думку колегії свідчить про необхідність в даному випадку доведення кожною зі сторін своїх вимог та заперечень.

Таким чином, за встановленими судом фактичними обставинами справи, якім суд дав відповідну правову оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції, в суді не доведено обґрунтованості позовних вимог, які б давали підстави для задоволення позову і застосування цивільно-правової відповідальності Банку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та не впливають на правильність оскаржуваного рішення по суті заявлених позивачем вимог.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2024 рокупо цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акціонерний Банк «РадаБанк» про розірвання договору купівлі-продажу валютних цінностей, зобов`язання повернути придбаний виріб та зобов`язання сплатити (повернути) грошові кошти за придбання виробу -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 15.05.2025р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв