Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2273/19

Номер провадження: 2/511/2/25

14 травня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

помічника судді Явдощук Р.В., що здійснює повноваження секретаря судового засідання за дорученням судді,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно, -

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник відповідача Клепиком Максим Сергійович (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов зазначений позов, згідно з яким ОСОБА_1 просив (з урахуванням заяви від 1 листопада 2021 року):

-поділити в натурі частину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який складається з «А» - магазину, «а» - прибудови загальною площею 106,5 м2, та розташований по АДРЕСА_1 , між ним та ОСОБА_2 по частки кожному;

-припинити право спільної часткової власності на частину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який складається з «А» - магазину, «а» - прибудови загальною площею 106,5 кв.м., та розташований по АДРЕСА_1 , його та ОСОБА_2 .

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 є власником частки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 18 березня 2019 року.

Разом з тим, наразі інший співвласник магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні його часткою майна, що стало підставою для звернення до органів поліції, однак це не призвело до вирішення зазначеного проблемного питання.

Посилаючись на Висновок № 01 2020 Експертних досліджень від 18 лютого 2020 року, просив здійснити розподіл приміщень магазину «Анюта».

Стислий виклад заперечень відповідача та його представника.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Клепиков Максим Сергійович заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки сукупність зібраних в межах судового розгляду доказів (висновок експерта № 21-1549 від 12 квітня 2021 року, № 1217/23-27 від 5 квітня 2024 року) підтверджують неможливість виділу (поділу) в натурі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Процесуальні дії у справі.

-4 грудня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

-19 березня 2020 року для належної підготовки справи для розгляду по суті продовжено підготовче провадження на 30 днів, провадження у справі зупинено до розгляду та набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 511/481/20.

-28 липня 2021 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання.

-21 грудня 2021 року клопотання позивача задоволено частково, призначено комплексну судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено, у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі - відмовлено.

-10 січня 2022 року Одеським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 грудня 2021 року.

-2 серпня 2022 року закінчено підготовку апеляційного розгляду справи.

-21 листопада 2022 року Одеським апеляційним судом апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 грудня 2021 року залишено без змін.

-17 січня 2023 року поновлено провадження у справі.

-9 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

-13 лютого 2023 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

-19 квітня 2023 року поновлено провадження у справі.

-31 травня 2023 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

-5 березня 2024 року суддею Гринчак Світланою Іванівною прийнято до провадження справу після відставки судді ОСОБА_4 .

-22 квітня 2024 року відновлено провадження у справі.

-21 травня 2024 року у задоволені заяви представника відповідача - адвоката Клепикова Максима Сергійовича про відвід судді Гринчак Світлани Іванівни відмовлено, заяву судді Гринчак Світлани Іванівни про самовідвід - задоволено.

-28 травня 2024 року суддя Бобровська Ірина Віталіївна задовольнила заяву про самовідвід від розгляду даної справи.

-4 червня 2024 року суддя Ільяшук Антоніна Володимирівна прийняла до провадження справу.

-7 червня та 12 серпня 2024 року судом задоволено заяви адвоката Клепикова Максима Сергійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

-29 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 є власником частки магазину «Анюта», що розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 18 березня 2019 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Зазначений договір дарування був предметом судового розгляду та 1 березня 2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області було ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Фішер Борис Іванович, про визнання недійним договору дарування від 18 березня 2019 року,переведення прав та обов`язків покупця.

17 червня 2021 року Одеським апеляційним судом постановлено ухвалу про прийняття відмови ОСОБА_2 від апеляційної скарги на рішення від 01 березня 2021 року.

Інший співвласник магазину «Анюта» ОСОБА_2 , розмір частки .

ОСОБА_2 пропонував ОСОБА_1 скласти договір оренди або купівлі-продажу його частки (у разі незгоди), оскільки поділити у натурі магазин не представляється можливим згідно висновку № 1253 від 10 жовтня 2013 року, на що останній не погодився.

Разом з цим, згідно з висновком № 01 2020 Експертних досліджень від 18 лютого 2020 року, складений судовим експертом Тінкован Раїсою Дмитрівною, можливий розподіл приміщень магазину «Анюта», після якого новоутворені частини будуть відповідати вимогам ДБН 2.2.-23:2009 року «Будівлі та споруди. Підприємства торгівлі».

Магазин «Анюта» має загальну площу - 105,6 м2, з яких основна 57,60 м2, допоміжна 48,90 м2.

Відповідно до висновку експерта будівельно-технічної експертизи № 21-1549від 12 квітня 2021 року, виділити в натурі частину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - неможливо.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1217/23-27 від 5 квітня 2024 року, не можливо розділити приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на два ізольованих магазина без втрати його цільового призначення відповідно до часток співвласників по 1/2.

Водночас статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини перша-третя статті 358 ЦК України).

У постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду виснував, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує:

(а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники);

(б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Порядок поділу спільного майна встановлено у статтях 367 та 372 ЦК України.

Так, згідно з частиною 1 статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до частини другої статті 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Велика Палата Верховного Судупо справі № 357/3145/20 від 23 квітня 2025 року зазначено, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві (пункт 7.7.).

Разом з цим, судом встановлено, що технічно неможливо розділити зазначений магазин на підставі наданих сторонами доказів, без втрати його цільового призначення відповідно до часток співвласників по 1/2.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Щодо тверджень сторони позивача щодо незгоди з висновком експерта, суд зазначає, що згідно частини 1 статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Стаття 110 ЦПК України визначає, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову експертизу у кримінальних і цивільних справах" від 30 травня 1997 № 8 повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

У ході розгляду справи позивачем не було наведено обгрунтованих сумнівів у правильності висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1217/23-27 від 5 квітня 2024 року, а фактично аргументи зводяться до не згоди з висновком експерта, яка була допитана судом та надала відповіді на запитання.

Слід також зауважити, що у розпорядженні експерта, крім технічної документації на магазин «Анюта», знаходилися матеріали цивільної справи, які містять висновки експертів щодо можливості та неможливості поділу магазину «Анюта» від 2020 року та 2021 року.

На підставі викладеного, надавши оцінку аргументам сторін та фактичним обставинам справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Окрім того, як неодноразово відзначав ЄСПЛ, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 2930 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 81, 141, 247, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено та проголошено об 11:00 годині 23 травня 2025 року (зал судового засідання № 2).

Суддя А. В. Ільяшук