ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4318/24 Номер провадження 22-ц/814/1675/25Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т.О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобов О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Дмитренка Володимира Павловича

на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 січня 2025 року, ухвалене суддею Цибізовою С.А., повний текст рішення складено 05.02.2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Дмитренко В.П. звернувся до суду з позовом до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просив суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерухомого майна, розташованого на території Україні - 1/2 частки земельної ділянки площею 0,13 га, з кадастровим номером :05:001:0162, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку А-2, житловою площею 72,00 кв.м, сараю літ. Б, колодязю 1/2 частина № 1, хвіртки № 2-3, воріт № 4, огорожі № 5, огорожі № 6, після смерті у місті Саратов Саратовської області російської федерації рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідними сестрою та братом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у місті Саратов Саратовської області російської федерації. ОСОБА_1 згідно ст. 1262 ЦК, відноситься до спадкоємців другої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як його рідна сестра. Для ОСОБА_1 відомо, що у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є син ОСОБА_3 , який, відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.ч. 1, 3 ст. 1221, ст.ст. 1223, 1258 ЦК, ст. 71 Закону № 2709-ІУ, мав право, як спадкоємець першої черги, прийняти на території України спадщину після свого батька на 1/2 частку земельної ділянки та 1/2 частку житлового будинку, відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК, у шестимісячний строк, тобто у період з 08.02.2019 до 08.08.2019, однак, як вже згадувалося вище, він її не прийняв взагалі. У свою чергу, до сплину шестимісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини спадкоємцями першої черги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не могла знати, чи приймуть вони спадщину шляхом подання заяви нотаріусу, чи не приймуть, відтак, у відповідний строк вона як спадкоємець вже другої черги з поважних причин пропустила відповідний строк. Крім того, як на поваженість пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 посилається на припинення з 01.04.2019 року, на підставі ст. 1 Закону України від 06.12.2018 № 2643-УІІІ «Про припинення дії Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією», дії між Україною і російською федерацією, де проживав і помер ОСОБА_2 , договору від 31.05.1997 про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією, ратифікованого Законом України №13/98-ВР від 14.01.1998 «Про ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією», внаслідок чого з 01.04.2019 ОСОБА_1 не мала можливості на території російської федерації отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , неможливість прибуття ОСОБА_1 на територію російської федерації з метою спочатку отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , а в подальшому легалізації цього свідоцтва шляхом проставлення на ньому апостилю через обґрунтовані ризики її життю та здоров`ю; виявлення 05.06.2024 сином ОСОБА_1 - ОСОБА_4 оригіналу свідоцтва № НОМЕР_1 разом з договором №1864, витягом №3208618 та державним актом №665356 у житловому будинку у ході виконавчого провадження ВП №71890905.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щоповажними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви. Не є поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач об`єктивно могла раніше звернутися до нотаріуса, оскільки знала достовірно, що спадкодавець помер, мала реальну можливість прибути за адресою, де проживає син померлого - ОСОБА_3 з метою виявлення необхідних для оформлення спадщини документів, суд першої інстанції визнав, що відсутні поважні причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємицею ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Дмитренко В.П., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в описовій частині рішення правильно зазначив підстави позову про поважність причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, а саме: - до сплину шестимісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини спадкоємцями першої черги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не могла знати, чи приймуть спадкоємці першої черги спадщину шляхом подання заяви нотаріусу, чи не приймуть, відтак, у відповідний строк вона, як спадкоємець вже другої черги, з поважних причин пропустила відповідний строк; - припинення з 01.04.2019 договору від 31.05.1997 про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією, ратифікованого Законом України № 13/98-ВР від 14,01.1998 «Про ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією», внаслідок чого з 01.04.2019 ОСОБА_1 не мала можливості на території рф отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 як обов`язкового документу, що подається нотаріусу для підтвердження факту смерті; - неможливість прибуття ОСОБА_1 на територію рф з метою спочатку отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , а у подальшому легалізації цього свідоцтва шляхом проставлення на ньому апостилю, через обґрунтовані ризики своєму життю та здоров`ю з огляду те, що рф за загально визнаним фактом є тоталітарною державою, якою з 20.02.2014 року вчиненої збройну агресію по відношенню до України, а син ОСОБА_1 - ОСОБА_4 з 01.08.1994 року до нинішньої дати є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується довідкою від 06.08.2024; - виявлення 05.06.2024 року сином ОСОБА_1 ОСОБА_4 оригіналу свідоцтва № НОМЕР_1 разом з договором №1864, в итягом № 3208618 та державним актом №665356 у житловому будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у ході виконавчого провадження ВП №71890905, що підтверджується актом від 05.06.2024 та Інформацією від 02.10.2024 про ВП №71890905. Верховним Судом щодо практики застосування ч. 3 ст. 1272 ЦК у постанові від 16.08.2023 у справі №758/13293/18 зроблено висновок, що необхідність отримання свідоцтва про смерть спадкодавиці, смерть якої настала за кордоном, є поважною причиною пропуску шестимісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини. Вказує, що у мотивувальній частині рішення суду від 29.01.2025 суд змінив на власний розсуд обставини, на яких грунтуються підстави позови, зазначаючи, що обґрунтовані ризики життю та здоров`ю позивача пов`язані саме з припиненням з 01.04.2019 дії між Україною і рф договору від 31.05.1997, а не з тим, як вказувала сама позивач, що рф за загально визнаним фактом є тоталітарною державою, якою з 20.02.2014 вчинено збройну агресію по відношенню до України; у мотивувальній частині рішення суду не навів мотивів відхилення доказів, які підтверджують обґрунтовані ризики життю та здоров`ю позивача; не зазначив мотиви не застосування норм права, на які посилалася ОСОБА_1 у позові. Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено існування протягом чотирьох років після смерті спадкодавця обставин, які позивач вважає непереборними та незалежними від неї, які перешкодили їй у шестимісячний строк, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК, прийняти спадщину після смерті її брата, не відповідає обставинам справи та є наслідком порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права через незастосування закону, який підлягав застосуванню. Також вказує, що висновок суду про те, що, починаючи з дати відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 мала можливість прибути за адресою домоволодіння з метою виявлення необхідних документів, то ці висновки суду також не відповідають обставинам справи та є наслідком порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права через незастосування закону, який підлягав застосуванню. Незважаючи на приписи ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII, жодного нормою Закону № 1404-VIII та Положення № 2432/5 не передбачено відображення серед інформації з АСВП відомостей про прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчих документів за місцезнаходженням майна боржника, відтак, в Інформації від 02.10.2024 про ВП №71890905 відомості про місцезнаходженням майна боржника у виконавчому провадженні ВП №71890905 ОСОБА_3 ототожнені з місцем проживання, перебування цього боржника, хоча останній у житловому будинку ніколи не проживав і не був зареєстрований. Оскільки серед обставин, які ОСОБА_1 зазначала як підставу позову, то у позові в останньому житловий будинок не зазначався місцем проживання сина спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , відповідач заяв по суті справи взагалі не подавав, а суд, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 197 ЦПК, у підготовчому засіданні не роз`яснював, що до предмету доказування входить обставина місця проживання ОСОБА_3 , то така обставина, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 189 ЦПК, не визначалася такою, що підлягає встановленню, відтак, відповідні докази не збиралися і не подавалися суду. Вказує, що з акту від 05.06.2024 вбачається відсутність у житловому будинку самого боржника ОСОБА_3 та вчинення виконавчих дій за його відсутності. Також зазначає, що ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку житлового будинку набув саме за наслідками закінчення виконавчого провадження ВП №71890905, що підтверджується свідоцтвом від 26.06.2024, виданим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. за реєстровим № 654. Оскільки висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 проживав у житловому будинку і ОСОБА_1 , починаючи з дати відкриття спадщини 08.02.2019, мала можливість прибути за вищевказаною адресою з метою виявлення необхідних документів, не відповідає обставинам справи та є наслідком порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права через незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 26.05.2025 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 07.04.2025 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адресиу порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 134-136), які доставлені до електронних скриньок. 26.05.2025 до апеляційного суду надійшли: заява преставника позивача про розгляд справи у відстність сторони позивача; заява відповідача Щербанівської сільської ради про розгляд справи у відсутність його представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 10.03.2025 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 26.05.2025 о 10-20 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ОСОБА_1 (до шлюбу Похила) є рідною сестрою ОСОБА_2 (а.с. 9 зворот, 10, 55).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на території російської федерації (а.с. 12 зворот, 13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна, розташованого на території Україні - 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,13 га, з кадастровим номером :05:001:0162, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку А-2, житловою площею 72,00 кв.м, сараю літ. Б, колодязю 1/2 частина № 1, хвіртки №2-3, воріт №4, огорожі №5, огорожі №6, які належали померлому (а.с. 15, 16, 17).

Після смерті ОСОБА_2 спадкові справи не відкривалися (а.с. 18).

ОСОБА_1 згідно ст. 1262 ЦК України відноситься до спадкоємців другої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як його рідна сестра.

Для ОСОБА_1 відомо, що у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є син ОСОБА_3 , який, відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.ч. 1, 3 ст. 1221, ст.ст. 1223, 1258 ЦК, ст. 71 Закону №2709-ІУ, мав право як спадкоємець першої черги прийняти на території України спадщину після свого батька у вигляді 1/2 частки земельної ділянки та 1/2 частки житлового будинку, відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК, у шестимісячний строк, тобто у період з 08.02.2019 до 08.08.2019, однак, він її не прийняв взагалі.

У свою чергу до сплину шестимісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини спадкоємцями першої черги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не могла знати, чи приймуть вони спадщину шляхом подання заяви нотаріусу, чи не приймуть, відтак, у відповідний строк вона як спадкоємець вже другої черги з поважних причин пропустила відповідний строк.

У даному випадку з дати відкриття спадщини 08.02.2019 часовий проміжок складає понад чотири роки.

Як підстави для поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини, сторона позивача зазначає наступне: - необізнаність, чи прийме син померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги, спадщину після свого батька; - припинення з 01.04.2019, на підставі ст. 1 Закону України від 06.12.2018 № 2643-УІІІ «Про припинення дії Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією», в наслідок чого з 01.04.2019 ОСОБА_1 не мала можливості прибути на територію російської федерації та отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в подальшому легалізувати це свідоцтво шляхом проставлення на ньому апостилю через обґрунтовані ризики своєму життю та здоров`ю.

Такі обставини позивач ОСОБА_1 вважає непереборними та незалежними від неї, однак, не доводить їх існування протягом чотирьох років після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Як зазначено у позові, що підтвердив у судовому засіданні і представник позивача, оригінал свідоцтва № НОМЕР_1 про смерть ОСОБА_2 разом з договором №1864, витягом №3208618 та державним актом №665356 було виявлене лише 05.06.2024 сином ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в рамках виконавчих дій на підставі виконавчого листа №461/4193/22 від 07.04.2023.

Однак, як вбачається з інформації про виконавче провадження, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проживає син померлого - ОСОБА_3 (а.с. 23), який також є власником 1/2 частки вказаного житлового будинку (а.с. 16). Отже, починаючи з дати відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 мала можливість прибути за вищевказаною адресою з метою виявлення необхідних документів.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Згідно до статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 №6-1320цс17.

З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01.04.2019 у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 681/203/17-ц, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті у місті Саратов Саратовської області російської федерації рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо нерухомого майна, розташованого на території України, яке складається з:

- 1/2 частки земельної ділянки площею 0,13 га, з кадастровим номером :05:001:0162, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку А-2, житловою площею 72,00 кв.м, сараю літ. Б, колодязю 1/2 частина № 1, хвіртки № 2-3, воріт № 4, огорожі № 5, огорожі № 6.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

По справі вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є громадянином рф, спадковим майном після його смерті є об`єкти нерухомого майна у вигляді частини земельної ділянки та частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування вищевказаного нерухомого майна регулюється правом держави України, на території якої воно знаходиться.

Відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої, другої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі №6-1486цс15, від 23.08.2017 у справі №6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №565/1145/17, від 17.10.2019 у справі №766/14595/16, від 30.01.2020 у справі №487/2375/18, від 31.01.2020 у справі №450/1383/18, від 17.08.2023 у справі №626/274/22.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Як правильно встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_5 ) є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9 зворот, 10, 55).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на території російської федерації (а.с. 12 зворот, 13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна, розташованого на території Україні, а саме, 1/2 частка земельної ділянки, площею 0,13 га, з кадастровим номером :05:001:0162, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та частка житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку А-2, житловою площею 72,00 кв.м, сараю літ. Б, колодязю 1/2 частина № 1, хвіртки №2-3, воріт №4, огорожі №5, огорожі №6, які належали померлому (а.с. 15, 16, 17).

Після смерті ОСОБА_2 спадкові справи не відкривалися, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстави свідоцтва про право на спадщину) від 30.07.2014 (а.с. 18).

Для ОСОБА_1 відомо, що у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є син ОСОБА_3 , який, відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.ч. 1, 3 ст. 1221, ст.ст. 1223, 1258 ЦК, ст. 71 Закону №2709-ІУ, мав право як спадкоємець першої черги прийняти на території України спадщину після свого батька у вигляді 1/2 частки земельної ділянки та 1/2 частки житлового будинку, відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК, у шестимісячний строк, тобто у період з 08.02.2019 до 08.08.2019, однак, він її не прийняв взагалі, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 30.07.2024.

Позивач ОСОБА_1 згідно ст. 1262 ЦК України відноситься до спадкоємців другої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як його рідна сестра.

Судом першої інстанції також встановлено, що до сплину шестимісячного строку, визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не могла знати, чи приймуть вони спадщину шляхом подання заяви нотаріусу, чи не приймуть, відтак, у відповідний строк вона як спадкоємець вже другої черги з поважних причин пропустила відповідний строк.

Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що у даному випадку з дати відкриття спадщини 08.02.2019 часовий проміжок складає понад чотири роки.

Проте, згідно ч. 2 ст. 1270 ЦК України передбачено, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Таким чином, для спадкоємців першої черги строк на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 тривав до 08.08.2019. Оскільки у даному випадку спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_2 спадщину не прийняли, то цей строк для спадкоємиці другої черги ОСОБА_1 рідної сестри померлого ОСОБА_2 продовжився на три місяці, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак, у цей строк вона також не подала заяву про прийняття спадщини.

Як зазначає позивач ОСОБА_1 , для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Саратов Саратовської області російської федерації рідного брата ОСОБА_2 вона повинна була надати оригінал свідоцтва про його смерть.

Згідно пунктів 1.1.-1.5., 1.12. ч. 1. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 за №282/20595, передбачено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, статусу території, яка є місцем відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян нотаріус витребовує від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Якщо смерть фізичної особи була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України. Якщо спадкодавець мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право».

З 12.12.2018 набрав чинностіЗакон України від 06.12.2018 №2643 V-ІІІ «Про припинення дії Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією», згідно якого припинено з 1 квітня 2019 року дію Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією, учиненого 31 травня 1997 року в м. Києві та ратифікованого Верховною Радою України 14 січня 1998 року. Припинення дії Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо його виконання і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання зазначеного Договору до припинення його дії, відповідно до статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів.

Статті 19 та 34 Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією, який втратив чинність від 01.04.2019, передбачали, що Високі Договірні Сторони забезпечують додержання правового режиму державного майна, майна юридичних осіб і громадян однієї Високої Договірної Сторони, яке знаходиться на території іншої Високої Договірної Сторони, відповідно до законодавства цієї Сторони, якщо інше не передбачене угодою між Сторонами. Сторони виходять з того, що питання відносин власності, які зачіпають їхні інтереси, підлягають врегулюванню на основі окремих угод. Високі Договірні Сторони співробітничатимуть у правовій сфері на основі окремих угод.

Таким чином вбачається, що позивач ОСОБА_1 , брат якої - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в рф, з якою менше ніж через два місяці, а саме з 01.04.2019 було припинено дію Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією», не могла надати нотаріусу оригінал свідоцтва про смерть брата ОСОБА_2 на підтвердження факту його смерті, як це передбачено пунктами 1.3.-1.5. ч. 1. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 за №282/20595, що є дійсними фактичними обставинами та поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини для осіб, спадкодавці яких померли на території рф.

Вказані обставини існували у період до 08.11.2019 (строк, до якого позивач ОСОБА_1 мала подати заяву про прийняття спадщини) та існують до цих пір.

По справі вбачається, що відповідач Щербанівська сільська рада, син ОСОБА_2 ОСОБА_3 не заявляють про свої права на спадкове майно ОСОБА_2 .

У постанові Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №758/13293/18 викладена позиція, що у зв`язку зі смертю матері на території Ізраїлю позивач тривалий час не міг отримати свідоцтво про її смерть з проставленим апостилем для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З огляду на зазначене, враховуючи те, що у спадкоємця існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, а саме тяжкий стресовий стан, спричинений втратою матері у 18-річому віці, необхідність отримання свідоцтва про смерть спадкодавця з апостилем, суди дійшли помилкового висновку про те, що відсутні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив фактичні обставини справи, неправильно застосував норми законодавства до спірних правовідносин, у зв`язку із чим ухвалив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.1,3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1,3,4, 381 384 ЦПК України апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дмитренка Володимира Павловича задовольнити.

Заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 січня 2025 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Саратов Саратовської області російської федерації.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи здійснювався у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 травня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов