21.05.2025 Єдиний унікальний номер 205/7987/24
Провадження № 2/205/737/25
21 травня 2025 рік м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Другий правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування, зняття арешту з майна,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в подальшому було уточнено, до ОСОБА_2 , третя особи: Другий правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., просила суд: 1) Зняти арешт із домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , власником частки якого є ОСОБА_3 , 1967 р.н., який було накладено в межах виконавчого провадження ВДВС у Ленінському районі управління юстиції м. Дніпропетровська згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АЕ №957462 від 17.10.2006 року, та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АЕ №907671 від 07.12.2006 року. 2) Визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 , після смерті її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи правові наслідки позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, накладеного в межах виконавчого провадження під час виконання судового рішення, а також те, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а законним представником спадкоємця, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування, що вказує на порушення його прав та необхідність їх захисту.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2024 року цивільну справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.
23.09.2024 року третьою особою до суду було подано відзив, відповідно якого просили відмовити у задоволоені позовних вимог, посилаючись на те, що перевіркою АСВП спец розділу та архівних виконавчих проваджень не було виявлено виконавчих проваджень, в яких боржником є ОСОБА_3 . Згідно матеріалів справи, постановою нотаріуса ДМНО Лозенко В.В, від 24.01.2024 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого сина ОСОБА_3 , у зв`язку із наявністю арешту на все нерухоме майно. ОСОБА_1 яка вказує, що її вимоги ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, однак остання не заявиляла позовну вимогу про визнання права власності на майно, а лише просить зняти арешт з цього майна, що суперечить чинному законодавству України.
08.10.2024 року, під час підготовчого судового засідання, від представника ОСОБА_1 - адвоката Сидоренко О.П. до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог.
Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сидоренко О.П. про збільшення позовних вимог залишено без руху і надано строк для усунення визначених в ній недоліків.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2024 року продовжено розгляд підготовчого судового засідання та прийнято заяву про збільшення позовних вимог.
Представником позивача подано заяву, я якій прохали розглядати справу бех їхньої участі.
Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву до суду на направив.
Другий правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.
Відповідно до ст. 223 ЦПК України, в разі неявки у судове засідання учасника, який належним чином повідомлений про по час та місце його проведення, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 12.02.2022 року видане Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі ПІвденно-Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Дніпро).
Після його смерті відкрилася спадщина, на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцем за законом даного майна є Позивач.
Як спадкоємець за законом, після смерті сина, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ДМНО Лозенко В.В., приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 48/2022 (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі 369476317 від 15.07.2022 року).
Інші спадкоємці відсутні (відповідно матеріалів спадкової справи № 48/2022, заведеної після смерті ОСОБА_3 ).
Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. було виявлено наявність арешту на все нерухоме майно, яке належало ОСОБА_3 - підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та заборона на його відчуження від 17.10.2006 р. та від 07.12.2006 р.
Нормами ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно дост. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" - арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" - арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно вимог ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
В абз. 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація обтяжень проводиться в тому числі на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових права на нерухоме майно, що набрало законної сили.
Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Враховуючи ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
У своїй постанові від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду України у чергове наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у Розділі 29 ЦК України.
Після смерті сина позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, яка складається зі частини квартири, тобто правові підстави користування позивачем частиною житлового будинку змінились, а не припинились.
З моменту відкриття спадщини позивач як спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, набув право володіння та право користування спадковим майном і набуде право ним розпорядитися після оформлення спадщини.
Також колегія суддів зазначила, що наявність судового спору щодо спадкового майна не припиняє право позивача як спадкоємця на спадкове майно, а тому не є перешкодою для захисту такого права в судовому порядку до моменту, поки суд не встановить відсутність такого права.
Крім того, Касаційний цивільнийсуд ускладі Верховногосуду Україниу своїйпостанові від 04 жовтня 2023 року усправі № 337/2402/22 зробив висновок, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Порушене право спадкоємця на спадкове майно, на яке накладено арешт у виконавчому провадженні, може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття з нього арешту. Відповідачами в такому спорі мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм спадковим майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином, арешт накладений на нерухоме майно порушує на даний час право власності Позивача.
Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на нерухоме майно, порушується право власності Позивача, унаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому право Позивача підлягає судовому захисту у заявлений спосіб шляхом зняття арешту з вищезазначеного майна (домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ) та визнання права власності на вказане майно.
Керуючись ст. ст.10,13,19,76,77,81,133,141,263,264,265,450 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи: Другий правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко Валентина Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування, зняття арешту з майна - задовольнити.
Зняти арешт із домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , власником частки якого є ОСОБА_3 , 1967 р.н., який було накладено в межах виконавчого провадження ВДВС у Ленінському районі управління юстиції м. Дніпропетровська згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АЕ №957462 від 17.10.2006 року, та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АЕ №907671 від 07.12.2006 року.
Визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на частину домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 , після смерті її сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 травня 2025 року.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Другий правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: 49128, м. Дніпро, вул. Ю. Кондратюка, 108.

Суддя: Н.О. Бізяєва