Справа № 137/462/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" травня 2025 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голота О.В.

розглянувши у судовому засіданні в селищі Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про спадщину за заповітом від 11 вересня 2024 року, позивач оформила спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії витягу з рішення Літинської селищної ради від 25 грудня 1997 року, ОСОБА_2 передано земельну ділянку площею 1205 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

Вищевказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :00:002:0962, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1500 га.

В нотаріальному порядку, позивач не може належним чином оформити земельну ділянку, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Тому змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність довірителя. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Про заочний розгляд справи не заперечують. Судові витрати просить залишити за позивачем.

Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду листа про розгляд справи без участі представника. Проти заявленого позову не заперечують.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.8) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.9) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а.с.10) її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.11) ОСОБА_4 29.04.1993 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_6 ".

Відповідно до копії заповіту (а.с.12) ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідає свої дочці ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про спадщину за заповітом від 11 вересня 2024 року (а.с.13) та Витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.14) позивач ОСОБА_1 оформила спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії витягу з рішення Літинської селищної ради від 25 грудня 1997 року, ОСОБА_2 передано земельну ділянку площею 1205 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 (а.с.15).

Рішенням Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області за №857 від 16.09.2017 (а.с.16) АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.17) внесено відомості про земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :00:002:0962, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, нормативна грошова оцінка якої становить 118 979,00 грн. (а.с.18).

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини позивач не може зареєструвати за собою право власності, а тому з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 позов підлягає до задоволення, оскільки позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , а тому за нею необхідно визнати право власності на земельну ділянку, на якій він розташований.

На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:002:0962, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1500 га, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.