23.05.2025
Справа № 642/5620/23
Провадження № 2/685/399/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова в складі суді Проценко Л.Г., за участі секретаря судового засідання Гойко Т.Є., розглянувши позовну заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова в інтересах позивача Харківської міської ради до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м.Харкова 27.09.2023 звернувся керівник Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова Харківської області із позовом, в якому позивачем вказано Харківську міську раду, до ОСОБА_1 про витребування у відповідача на користь Харківської міської територіальної громади в особі ХМР нежитлових приміщень підвалу №І-ІІІ, V, VII, X, площею 116,7 кв.м та першого поверху №1-:-8, 19-:22, 24-:-26, 34, 35, площею 236,8 кв.м., загальною площею 353,5 кв.м, в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 .

На обгрунтування позову зазначено, що постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2021р. у справі №922/787/20 було визнано незаконним та скасовано рішення ХМР від 21.02.2018 щодо відчуження об`єкта комунальної власності спірних нежитлових приміщень та визнано недійсним договір їх купівлі-продажу ФОП ОСОБА_2 . Проте, спірні нежитлові приміщення були продані ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_3 , який у свою чергу продав їх відповідачу ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.10.2023 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження.

Ухвалою від 26.12.2023 зупинено провадження у вказаній цивільній справі до закінчення розгляду Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду справи №922/787/20.

В подальшому ухвалою від 08.10.2024 провадження відновлено.

Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX, який набрав чинності 25 квітня 2025, внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено найменування Ленінського районного суду міста Харкова на Холодногірський районний суд міста Харкова.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 08.05.2025 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання доказів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості оцінки предмету позову, здійсненої в порядку, визначеному Законом, станом на дату подання позовної заяви.

На виконання ухвали суду від 08.05.2025 про залишення позовної заяви без руху прокурор у своїх письмових поясненнях посилався на п.2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України №4292-ІХ щодо зворотної дії Закону лише в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на момент подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права. При цьому абз.2 ч.4 ст.177 ЦПК України не містить умов та порядку компенсації вартості нерухомого майна, а також порядку обчислення та перебігу граничного строку, оскільки є нормою процесуального права, а ч.4 ст.177 ЦПК України не має зворотної дії в часі.

Окремо звернуто увагу на те, що ця норма не могла б мати зворотної дії в часі в силу ст.58 Конституції України, оскільки ч.4 ст.177 ЦПК України погіршує становище позивача внаслідок додаткових вимог позовної заяви, а відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до Законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій.

Також звернуто увагу на те, що п.4 Закону України від 12.03.2025 №4292-ІХ зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 3-х місяців провести відповідні дії, однак вказані питання не врегульовано і механізм реалізації нововведених норм ЦК України на цей час відсутній.

У позивача є єдина оцінка майна, яка проведена його дійсним власником (Харківською міською радою) у розмірі 844 869,60 грн., визначеної на підставі договору купівлі продажу спірного майна №5631-В-С від 04.09.2018, яка була використана при пред`явленні позову до Господарського суду Харківської області. В подальшому ОСОБА_2 майно було продано ОСОБА_3 , а останнім ОСОБА_1 і у прокурора відсутні законні повноваження та практична можливість замовити оцінку спірного майна, оскільки конкурс на визначення оцінювача не проведено, бюджетне фінансування відсутнє, а питання оцінки на момент звернення до суду не урегульовано.

Прокурор звертав увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, сформовані за результатом вирішення питання про повноваження суду на стадії відкриття провадження. Зазначав, що визначення предмета спору та обрання способу захисту є правом позивача, а встановлення обґрунтованості позову обов`язком суду під час розгляду справи, а не є оцінкою на стадії відкриття провадження. Оцінку вимоги про витребування з чужого незаконного володіння суд має надати під час розгляду справи.

Також судом при залишенні позовної заяви без руху не зазначено номер депозитного рахунку на який прокурор має внести грошову суму визначену ст.390 ЦК України.

Таким чином прокурор вважав зазначену заяву усуненням недоліків позовної заяви, встановлених в ухвалі суду від 08.05.2025.

Дослідивши матеріали цивільної справи, письмові пояснення представника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, суд зазначає наступне.

Прокурор звертає увагу та посилається на ст.58 Конституції України, яка міститься у розділі ІІ «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина» щодо законів та інших нормативно-правових акти які не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Зазначена стаття Конституції України передбачає неможливість обмеження прав громадянина, а не органів державної влади чи місцевого самоврядування.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 12.03.2025 №4292-ІХ від 12.03.2025 зазначено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: 1) нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; 2) нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ЦПК України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму.

Законом № 4292-IX від 12.03.2025 передбачена активна роль суду щодо отримання коштів на депозитний рахунок, оскільки цей Закон зобов`язує суд вирішити питання про захист майнових прав добросовісного набувача шляхом присудження йому компенсації у грошовій формі у вартості витребуваного майна і без наявності зустрічних позовних вимог.

Щодо твердження прокурора про неможливость здійснення оцінки майна, то позивачем не реалізовано право як щодо доступу до об`єкту нерухомості (відсутні будь-які посилання на звернення до відповідача ОСОБА_1 ), так і здійснення безкоштовного запиту за допомогою Сервісу автоматичної оцінки нерухомості Фонду державного майна України.

Посилання на неврегульовані питання Кабінетом Міністрів України і відсутності механізму реалізації нововведених норм ЦК України не приймається судом, оскільки відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, відсутність коштів чи відповідного порядку не свідчить про неможливість застосування Закону, оскільки за ієрархією нормативних актів Закон має вищу юридичну силу, порівняно з постановами Кабінету Міністрів України.

Також, Закон повинен бути доступним, передбачуваним та зрозумілим - це ключові вимоги, що гарантують справедливость та ефективність правової системи.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) не визнає відсутність коштів у держави як підставу для невиконання зобов`язань, наприклад, у справах про виплати компенсацій. Згідно з рішеннями ЄСПЛ, держава має забезпечувати виконання своїх зобов`язань, незалежно від фінансового становища. («СУК проти України»; Заява № 10972/05).

У постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 492/446/15-а (провадження № 11-611апп18) Велика Палата Верховного Суду, обґрунтовуючи необхідність відступу від позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2013 року у справі № 21-241а13, також врахувала правовий висновок ЄСПЛ, сформований у рішенні у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06, п. 50-56), де Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону»; у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Щодо визначення предмета спору та обрання способу захисту, що є правом позивача, а встановлення обґрунтованості позову обов`язком суду під час розгляду справи і не є оцінкою на стадії відкриття провадження.

Вимоги щодо покладення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна на час подання позову пов`язані з виконанням ст. 185 ЦК України та Закону № 4292-IX від 12.03.2025 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», який набрав законної сили 09.04.2025, і жодним чином не стосуються оцінки підстави предмету чи змісту позовних вимог, а також їх доведеності чи недоведеності, оскільки цим вимогам суд надає правову оцінку під час розгляду справи по суті.

Крім того, предметом даного спору є витребування нерухомого майна, положення Закону № 4292-ІХ щодо зворотної дії в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна підлягають застосуванню у даній справі, в якій судом ще не ухвалене остаточне рішення.

Посилання прокурора на те, що в ухвалі не зазначено номер депозитного рахунку на який необхідно внести грошові кошти за подання позовної заяви, суд вважає неспроможними, оскільки ці відомості є загальнодоступною інформацією, яка знаходяться на офіційному веб-сайті Холодногірського районного суду м Харкова.

Відповідно до ч. 13 ст. 187 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

На теперішній час будь-яких клопотань чи заяв від позивача щодо неможливості вчасного та належного виконання вказаної ухвали через певні причини, або продовження процесуального строку на її виконання, до суду не надходили.

На підставі викладеного, зважаючи, що станом на 23.05.2025 суду не надано доказів що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості оцінки предмету позову, здійсненої в порядку, визначеному Законом, станом на дату подання позовної заяви, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Виходячи з наведеного, керуючись ч. 13 ст. 187, п. 8 ч. 1 ст. 257, ч. 2 ст. 257 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова в інтересах позивача Харківської міської ради до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.Г. Проценко