Справа № 450/4565/23 Провадження № 6/450/41/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гнитка Тетяна Василівна, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання, -

В С Т А Н О В И В:

адвокат Гнитка Т. В., в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого документу у справі № 450/4565/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання, у зв`язку із продовженням навчання, у розмірі 1/15 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.09.2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним віку 23 років, таким, що не підлягає виконанню, а також заборони приймати до виконання виконавчий документ у справі № 450/4565/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання, у зв`язку із продовженням навчання, у розмірі 1/15 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.09.2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним віку 23 років.

Сторони в судове засідання не з`явилися хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку:

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.01.2024 року у справі № 450/4565/23, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на період навчання, задоволено; ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , який продовжує навчання у НУ «Львівська політехніка», у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 18.09.2023 року, але не довше ніж до досягнення ним віку 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання, чи закінчення навчання; стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 1073,60 грн. судового збору.

В подальшому, Постановою Львівського апеляційного суду від 28.11.2024 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.01.2024 року в частині визначення розміру аліментів - змінено, викладено резолютивну частину рішення в такій редакції: «Стягувати з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на його утримання, у зв`язку із продовженням навчання, у розмірі 1/15 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.09.2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним віку 23 років.». В решті рішення суду - залишено без змін.

Вказане судове рішення набрало законної сили 28.11.2024 року.

Згідно наказу від 11.02.2025 р. № 350-4-03 Національного університету «Львівська політехніка» ОСОБА_3 - студента 3-го курсу денної форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Інституту інформаційно-комунікаційних технологій та електронної інженерії, який навчається за кошти держаного бюджету в групі ТР-34 за спеціальністю 172 «Телекомунікація та радіотехніка» , - відраховано з Національного університету «Львівська політехніка» за невиконання індивідуального навчального плану.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є повнолітнім, то підставою для стягнення з його матері (заявниці), ОСОБА_1 , аліментів на його утримання, було саме продовження навчання у закладі вищої освіти. У той же час, 11.02.2025 року навчання ОСОБА_3 припинене у зв`язку з його відрахуванням з Національного університету «Львівська політехніка» за невиконання індивідуального навчального плану. Відтак відпала підстава для сплати аліментів його матір`ю.

У відповідності до ч.2 ст. 432 ЦПК України, Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Частинами першою-другою статті 199 Сімейного кодексу передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 3-4 ст. 432 ЦІК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою бля розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Заявниця, обґрунтовуючи наявність підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, покликається на те, що ОСОБА_1 добровільно виконувала рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.01.2024 р. у справі № 450/4565/23, сплачуючи на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі, визначеному Постановою Львівського апеляційного суду від 28.11.2024 року у справі № 450/4565/23, а також що такий вже припинив навчання у зв`язку з його відрахуванням з Національного університету «Львівська політехніка» за невиконання індивідуального навчального плану, а тому відпала підстава для сплати аліментів його матір`ю (заявницею).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

Суд також звертає увагу на те, що у даній справі на момент звернення до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, окрім цього також з вимогою заборонити приймати до виконання виконавчий документ у справі № 450/4565/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання, у зв`язку із продовженням навчання, у розмірі 1/15 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.09.2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним віку 23 років, виконавчий лист на виконанні у відділі ДВС не перебуває, оскільки на час звернення із такою заявою такий видано не було, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про видачу/отримання виконавчого листа стягувачем, чи його заяви на видачу/отримання такого, що у свою чергу, виключає можливість застосування приписів статті 432 ЦПК України, виконавчий лист не виданий, з цього випливає, що виконавче провадження не може бути відкритим, на момент розгляду заяви.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до приписів частин 3, 4 статті 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений у частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу до його електронного кабінету, а в разі його відсутності - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом.

Згідно частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Аналіз вищевказаних статтей вказує, що негайне виконання рішення суду (пункт 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України) не є підставою для автоматичної видачі виконавчого документа, направлення в підвідомчий орган відділу ДВС, відповідно відкриття виконавчого провадження. Його відкриття можливе лише за ініціативою стягувача, який повинен подати відповідну заяву разом із виконавчим документом, оформленим згідно з вимогами ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», що не було вчинено позивачем (стягувачем) на момент розгляду даної заяви.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гнитка Тетяна Василівна, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання, є необґрунтованою. Підставою для такого висновку є те, що станом на момент розгляду заяви виконавчий документ (виконавчий лист), на який посилається заявник, фактично не був виданий судом, а виконавче провадження не відкрите. За таких обставин відсутній предмет спору, що унеможливлює розгляд питання про визнання неіснуючого виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цим, подана заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 173, 432 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гнитка Тетяна Василівна, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

СуддяІ. І. Мельничук