Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/169/25
Номер проведження 2/508/150/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року Миколаївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Корсаненкової О.О.

за участю секретаря Сівачової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Миколаївка Одеської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 508/169/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

установив:

У березні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 09.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 102679832, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 10 000, 00 грн., зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, а також на підставі даного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ», стає новим кредитором у зобов`язаннях, що виникли із основних договорів та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникають у майбутньому з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, відповідно до додатку № 2 цього договору. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором № 102679832 у розмірі 43 250, 00 грн. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість та судові витрати.

Ухвалою суду від 06.03.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні від 27.03.2025 року було оглошено перерву за клопотання представника відповідача для надання часу для написання відзиву на позовну заяву.

03.04.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Так, представник відповідача посилається на те, що даного кредиту відповідачка не отримувала, договір про споживчий кредит № 102679832 від 09.11.2021 року не укладала. Дійсно у відповідачки був кредит в ТОВ «МІЛОАН», який вона успішно сплатила та закрила в жовтні 2021 року. Попередній кредит ОСОБА_1 отримувала за допомогою реєстрації особистого кабінету, реєстрацію в якому здійснила за допомогою мобільного телефону та електронної адреси, підтвердження надісланий код на мобільний телефон. Відповідно до п.2.1. Договору про споживчий кредит № 102679832 від 09.11.2021 року кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Картковий рахунок, під який в установі банку емітована платіжна картка, це рахунок в філії АТ «Ощадбанку», клієнтом якого є ОСОБА_1 . Попередній кредит, отриманий від ТОВ «МІЛОАН», надходив на платіжну карту в філії АТ «Ощадбанку». Оспорюваний договір був укладений без участі відповідачки, без її волі. По кредиту № 102679832 відповідачка не заповнювала анкету, не отримувала ніяких кодів та не робила жодних дій, які б підтверджували її наміри щодо отримання кредиту від даної фінансової установи. З текстом договору вперше відповідачка ознайомилася, отримавши примірник позовної заяви від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», який надійшов з позовною заявою поштою. Відповідачка вважає, що у даному випадку вона має відносини із фінансовими шахраями, які використали копії її паспорту та ідентифікаційного номеру, які вона надсилала ТОВ «МІЛОАН» при оформленні попереднього кредиту. Також в договорі № 102679832 вказаний номер телефону НОМЕР_1 , який ніколи не належав ОСОБА_1 , а електронна пошта взагалі не вказана. У зв?язку із цими діями, 14.11.2021 року відповідачка подала відповідне повідомлення до Березівського районного відділу поліції, у якому вказала, що впродовж декількох днів до неї телефонували різні фінансові установи та повідомляли про отримані кредити на загальну суму 53 000,00 грн. Ця інформація була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження № 0000191 від 14.11.2021 року. Також звернулась 13.03.2025 року, коли отримала повідомлення про наявність другої (даної) судової справи, оскільки ще одна судова справа № 508/87/25 вже розглядається Миколаївським районним судом Одеської області.

Представником відповідача також було подано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 17.04.2025 року клопотання представника відповідача адвоката Войтович Ю.В. про витребування доказів задоволено. Витребувано у Публічного Акціонерного Товариства «БАНК ВОСТОК» письмові докази, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 09.11.2021 року (дата видачі кредиту) по 24.11.2021 року (дата закінчення терміну кредитування); ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № НОМЕР_2 , в тому числі, але не виключно прізвище, ім' я, по-батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період із 09.11.2021 по 24.11.2021 року; інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_1 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ). Судове засідання відкладено до 08.05.2024 року до 09-00 год.

Судове засідання від 08.05.2025 року було відкладено за клопотанням представника відповідача.

15.05.2025 року на адресу суду з Публічного Акціонерного Товариства «БАНК ВОСТОК» надійшла відповідь, з якої вбачається, що платіжну картку № НОМЕР_2 не емітовано ПАТ «БАНК ВОСТОК» на ім`я ОСОБА_1 . По решті запитуваної інформації повідомляють, що юридична справа була знищена, у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку зберігання.

В судове засідання представник позивача не з`явився, заявою просив розглянути справу без їх участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не не з`явилася, заявою від 27.05.2025 року просила розглянути справу без їх участі, відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

У матеріалах справи наявний договір про споживчий кредит № 102679832 від 09.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 на суму 10 000, 00 грн., строком на 15 днів, терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 24.11.2021 року.

До вказаного договору додано графік платежів із зазначенням лище прізвища, ім`я та побатькові відповідача, а також паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що його підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, проте не вказано яким саме.

Позивачем на підтвердження того, що ОСОБА_1 було перераховано кошти на загальну суму 10 000, 00 грн. надано суду платіжне доручення № 34933890, відповідно до якого грошові кошти було перераховано від імені ТОВ «МІЛОАН» - ТОВ ФК Елаєнс Лапчінській С.М. на кредитний рахунок № НОМЕР_2 , MASTERCARD, банк отримувач 516818.

Позивачем також надано відомість про щоденні нарахування та погашення заборгованості по вказаному договору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» було укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, а також на підставі даного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ», стає новим кредитором у зобов`язаннях, що виникли із основних договорів та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникають у майбутньому з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, відповідно до додатку № 2 цього договору.

Відповідно до акту прийому-передачі інформації з реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, ТОВ «МІЛОАН» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв реєстр боржників в електронному вигляді, наданий на флеш-носії у розмірі 10388 Кбайт.

Згідно із витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за кредитним договором № 102679832, у розмірі 43 250, 00 грн.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За положеннями статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною четвертою статті 14 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.

Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України «Про інформацію» та спеціальний Закон України «Про захист персональних даних».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку).

Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

З матеріалів справи вбачається, що договір про споживчий кредит № 102679832 від 09.11.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладався в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису.

Відповідно до розділу 6 вказаного договору, цей Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створеного в інформаційно- телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником, шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід?ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, зобов?язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід?ємною частиною цього договору.

Так, через особистий кабінет на сайті ТОВ «МІЛОАН» подано заявку на отримання кредиту від імені ОСОБА_1 та підтверджено умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «МІЛОАН» надіслало особі, яка звернулася за отриманням кредиту, за допомогою засобів зв`язку на номер телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який і використано для підтвердження підписання кредитного договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрова послідовність, яку отримала особа, якою подано заявку на отримання кредиту від імені ОСОБА_1 ) не зазначено у жодному документі, поданому до суду - ані у договорі про споживчий кредит № 102679832 від 09.11.2021 року, ані у графіку платежів, ані у паспорті споживчого кредиту.

У розділі 10 договору вказано реквізити сторін, зокрема відповідачки ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації (проживання) АДРЕСА_1 , номер телефону НОМЕР_1 , електронна пошта: (не заповнено).

При цьому, одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрова послідовність, яку отримала особа, котрою подано заявку на отримання кредиту від імені ОСОБА_1 ) не зазначено у жодному документі, поданому до суду - ані у договорі про споживчий кредит № 102679832 від 09.11.2021 року, ані у графіку платежів, ані у паспорті споживчого кредиту, доданих до договору.

Судом встановлено та вбачається з тексту договору про споживчий кредит № 102679832 від 09.11.2021 року, що у розділі 10 зазначено реквізити сторін, зокрема відповідачки ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації (проживання) АДРЕСА_1 , номер телефону НОМЕР_1 , електронна пошта: (не заповнено).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідачка зазначила, що номер телефону, вказаний у договорі споживчого кредиту їй не належить та не належав, вона не здійснювала дій, спрямованих на укладення цього договору та не отримувала кредитних коштів, оскільки раніше мала кредит у ТОВ «МІЛОАН», який вчасно погасила, товариство мало її персональні дані, а саме серію та номер паспорту та ідентифікаційний код.

На підтвердження своїх заперечень надала копію витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 13.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до чергової частини ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області із повідомленням про те, що невідома особа шахрайським шляхом заволоділа її коштами у сумі 53 000 грн., внаслідок чого 14.11.2021 року було зареєстровано кримінальне провадження № 0000191 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

13.03.2025 року ОСОБА_1 також зверталася до поліції із повідомленням про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, зважаючи на відкриття судового провадження щодо стягнення кредитних коштів.

Згідно із п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.

Позивачем на підтвердження перерахування коштів за умовами договору № 102679832 надано платіжне доручення про переказ 09.11.2021 року 10 000, 00 грн. для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 , платник ТОВ «МІЛОАН», банк платника ТОВ «ФК`ЕЛАЄНС».

Разом із тим, у договорі про споживчий кредит № 102679832 від 09.11.2021 року та у доданих до нього документах відсутнє посилання на платіжну картку № НОМЕР_2 , призначену для зарахування грошових коштів на виконання умов цього договору.

Крім того, на виконання ухвали суду від 17.04.2025 року про витребування доказів, 15.05.2025 року на адресу суду з Публічного Акціонерного Товариства «БАНК ВОСТОК» надійшла відповідь, з якої вбачається, що платіжну картку № НОМЕР_2 не емітовано ПАТ «БАНК ВОСТОК» на ім`я ОСОБА_1 . По решті запитуваної інформації повідомляють, що юридична справа була знищена, у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку зберігання.

Отже, грошові кошти за договором про споживчий кредит № 102679832 від 09.11.2021 року перераховані на банківську картку, яка ОСОБА_1 не належить.

При цьому, отримати відомості щодо ідентифікаційних даних власника картки та її повний номер картки, виписки по картковому рахунку, інформації щодо номеру телефону НОМЕР_1 (кому він належить), на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період із 09.11.2021 року по 24.11.2021 року, інформації про те, чи знаходиться номер телефону НОМЕР_1 в анкетних даних ОСОБА_1 не можливо через знищення юридичної справи.

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного суду у справі №522/1528/15-ц від 26.01.2021 року вказує, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, і останній не може бути задоволений.

Проаналізувавши зміст договору про споживчий кредит № 102679832 від 09.11.2021 року та його форму, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що цей договір було укладено із відповідачкою.

Позивачем в порушення ст.ст.12, 81 ЦПК України, не надано доказів, які б підтверджували, що ідентифікація особи, з якою укладається договір, здійснена відповідно до вимог чинного законодавства.

Так, не спростовані заперечення ОСОБА_1 щодо неналежності їй номеру телефону, за яким здійснювалася верифікація особи, а також платіжної карти, на яку було перераховано кредитні кошти.

Позивачем не надано доказів користування відповідачкою номера телефону НОМЕР_1 у листопаді 2021 року, а також зазначення саме ОСОБА_1 номера банківської картки, на яку слід було перерахувати кошти.

При цьому, вже 14.11.2021 року було зареєстровано кримінальне провадження № 0000191 за повідомленням ОСОБА_1 про вчинення відносно неї шахрайських дій щодо заволодіння кредитними коштами.

За відсутності належних та допустимих доказів того, що оспорюваний правочин укладено саме ОСОБА_1 , а не будь-якою іншою особою, та за відсутності її волевиявлення на укладання оспорюваного правочину і належних доказів отримання відповідачкою кредитних коштів або їх отримання іншою особою, проте за вказівкою останньої, та не спростування позивачем зазначених обставини, наявні підстави для відмови у стягненні із ОСОБА_1 кредитної заборгованості за цим договором.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», 01032 м.Київ вул.Симона Петлюри, 30, .

Відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Олена КОРСАНЕНКОВА