Справа № 456/668/25
Провадження № 2/456/796/2025
РІШЕННЯ

іменем України

14 травня 2025 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Яніцькій М.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Джуфер-Босик В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Стрийводоканал» про поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача). Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить поновити її на посаді контролера водопровідного господарства відділу збуту Комунального підприємства «Стрийводоканал». В обґрунтування позову покликається на те, що наказом № 09-к/тр від 27.03.2023 її було прийнято на роботу слюсарем по вимкненню і під`єднанню у відділ збуту по 4-ому розряду за строковим трудовим договором на період з 28.03.2023 по 06.09.2024. 06.09.2024 на ім`я директора нею була подана заява, з проханням перевести її на посаду контролера водопровідного господарства відділу збуту. Дана заява прийняти керівництвом КП «Стрийводоканал», з умовою укладення з нею строкового трудового договору строком з 09.09.2024 по 31.12.2024, їй запропоновано написати заяву на переведення з зазначенням періоду строкового договору з 09.09.2024 по 31.12.2024. Наказом № 30-к/тр/ від 30.12.2024 її було звільнено з посади контролера водопровідного господарства відділу збуту у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, виходячи з наступного. Між нею, позивачем та КП «Стрийводоканал» 09.09.2024 було укладено строковий трудовий договір.Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим, але при цьому факт укладення трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений, зокрема, у наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір. Умовами укладення строкового трудового договору є: 1) характер виконуваної роботи; 2) умови виконання роботи; 3) інтереси працівника; 4) інші випадки, передбачені законодавчими актами. Характер роботи на яку її було переведено - контролера водопровідного господарства відділу збуту, передбачав укладення трудового договору на невизначений строк. Після її звільнення на дану посаду було прийнято працівника за безстроковим трудовим договором, що свідчить про те, що виконувана нею робота може бути постійною. Жодних умов виконання цієї роботи, що передбачали укладення саме строкового трудового договору не існувало. До переведення її на дану посаду вона працювала за строковим договором, тобто цей строковий трудовий договір укладався повторно. За збігом обставин закінчення попереднього строкового договору визначено датою 05.09.2024. Саме в цей день їй виповнилося 60 років, вона звернулася до ПФ України у Львівській області, для оформлення пенсії. Однак, ПФ у Львівській області, при обрахуванні стажу їй не враховано її трьохмісячний трудовий стаж в росії, їй було запропоновано допрацювати цей строк, після чого звернутися повторно з заявою до ПФ. У період з 28.03.2023 по 06.09.2024 вонапрацювала за строковим трудовим договором. Не дивлячись на те, що 06.09.2024, її не було звільнено з займаної посади і вона продовжувала працювати, уже за безстроковим трудовим договором, їй керівництвом КП «Стрийводоканал», поставлено умову укласти повторний строковий договір або звільнитися. Під впливом вказаних обставин, вона написала заяву про переведення її на посаду контролера водопровідного господарства відділу збуту за строковим трудовим договором. За вказаних обставин, не можна вважати, що написана заява була її вільним волевиявленням і відповідала її інтересам. Вона, до закінчення строку дії строкового договору неодноразово зверталася до Директора КП «Стрийводоканал» з проханням, перевести її на безстроковий трудовий договір, на що отримала відповідь, що дане питання буде вирішуватися в останній день дії строкового договору. Тобто, однозначної позиції щодо подальшого її звільнення відповідачем не висловлено. Закінчення строку трудового договору (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України) є самостійною підставою звільнення працівника, яка обумовлена погодженими сторонами умовами строкового трудового договору. Невиконання роботодавцем свого обов`язку з попереднього повідомлення працівника про не продовження дії контракту на новий строк є підставою для застосування наслідків, передбачених умовами такого контракту, зокрема продовження його дії на новий строк (постанова Верховного Суду від 13 грудня 2023 року у справі №57 2243/22-ц (провадження № 61-14921св23)). Відповідно до правової позиції ВС, викладеної у постанові від 23.01.2018 (справа № 273/212/16-ц) обов`язок доказування у трудових спорах покладається на роботодавця.

Позиція відповідача. 11.03.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому, представник відповідача, не погоджуючись з позовними вимогами, зазначає таке. Позивача ОСОБА_1 , на підставі поданої нею заяви від 27.03.2023, наказом директора КП «Стрийводоканал» № 09-к/тр від 27.03.2023 прийнято на роботу слюсаря по вимкненню і під`єднанню у відділ збуту по 4-му розряду за строковим трудовим договором на період з 28.03.2023 по 06.09.2024. В подальшому, у зв`язку із закінчення зазначеного вище строкового трудового договору, 06.09.2024 позивач звернулася до відповідача з заявою про переведення на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду на період з 09.09.2024 по 31.12.2024, на підставі якої директором КП «Стрийводоканал» видано наказ № 22-к/тр про переведення останньої з посади слюсаря по вимкненю і під`єднанню у відділ збуту по 4-му розряду на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду за строковим трудовим договором на період з 09.09.2024 по 31.12.2024. Наказом № 30-к/тр від 30.12.2024, ОСОБА_1 звільнена з посади контролера водопровідного господарства відділу збуту з 31.12.2024 на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, про що позивач ознайомлена під особистий підпис. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що у зв`язку з тим, що 06.09.2024 її не було звільнено з займаної посади, то значить остання продовжувала працювати уже за безстроковим трудовим договором. Так, ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України передбачено, що трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. За змістом ч.2 ст. 23 КЗпП України умовами укладання строкового трудового договору є: 1) характер виконаної роботи; 2) умови виконаної роботи; 3) інтереси працівника; 4) інші випадки, передбачені законодавчими актами. Як зазначалося вище, 06.09.2024 у позивача закінчувалась дія строкового трудового договору на посаді слюсаря по вимкненню і під`єднанню у відділі збуту по 4-му розряду і жодна із сторін не мала наміру продовжувати строк дії трудового договор на займаній посаді. Однак позивач, дізнавшись про вакантну посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду, виявила бажання перевестися на зазначену посаду на умовах строкового трудового договору, що підтверджується поданою нею заявою на ім`я директора від 06.09.2024. Більше того, позивачем самостійно зазначено, що для оформлення пенсії їй не вистачало 3-ох місяців трудового стажу, а тому зазначений термін необхідно було допрацювати та повторно звернутися до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області. У заяві від 06.09.2024, саме на такий термін, ОСОБА_1 просила перевести її на посаду контролера водопровідного господарства за строковим трудовим договором. А, отже, таке переведення, в першу чергу, відповідало інтересам ОСОБА_1 . Відповідачем було враховано волевиявлення та інтереси позивача, у зв`язку з чим останню було переведено на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду на умовах строкового трудового договору на період з 09.09.2024 по 31.12.2024. Таким чином, строк дії договору був узгоджений між сторонами, що підтверджується власноручно написаною заявою позивача від 06.09.2024, а також виданим на підставі даної заяви наказом відповідача № 22-к/тр від 06.09.2024. Отже, такі обставини свідчать про обізнаність та згоду позивача на укладення саме строкового трудового договору, усвідомлення нею строкового характеру трудових відносин, а також їх припинення після закінчення строку дії трудового договору. Даний факт строковості договору позивач визнала та не оспорює, про що зазначила у своєму позові. Відтак, твердження позивача про те, що написання заяви від 06.09.2024 про переведення її на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду на період з 09.09.2024 по 31.12.2024 не відповідало її волевиявленню та інтересам, оскільки була написана під впливом певних обставин, не відповідає дійсності. Зокрема, такий факт не може бути взятий судом до уваги, оскільки таке твердження не обґрунтовується належними та допустимими доказами у справі, позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що зазначену вище заяву про її переведення вона підписувала під тиском посадових осіб відповідача, або її волевиявлення на момент укладення не відповідало внутрішній волі, або що вона не усвідомлювала значення договору чи перебувала у хворобливому стані та адекватно не оцінювала свої дії. Окрім цього, протягом дії трудового договору позивач не вчиняла жодних дій, які б свідчили про непогодження її з умовами укладеного договору, жодного разу належним чином не повідомляла відповідача, що бажає працювати на умовах безстрокового трудового договору. Позивачем не враховано той факт, що 06.09.2024 ще діяв, раніше укладений, строковий трудовий договір (наказ № 09-к/тр від 27.03.2023 ) і в цей день сторони дійшли згоди про переведення ОСОБА_1 на іншу посаду на умовах строкового трудового договору (наказ № 22-к/тр від 06.09.2024), на підставі заяви. Таким чином, посилання у позовній заяві на норми ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України вважає представник відповідача необґрунтованими, оскільки 06.09.2024 між сторонами був укладений строковий трудовий договір відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України. Фактичного продовження трудових відносин між сторонами не відбулося, оскільки в останній день дії строкового трудового договору на посаді слюсаря по вимкненню і під`єднанню, позивача переведено на іншу посаду на умовах строкового трудового договору згідно наказу N° 22-к/тр. 18.12.2024 безпосередній керівник ОСОБА_1 , заступник директора по збуту ОСОБА_3 на ім`я директора подав службову записку, в якій було зазначено, що він не рекомендує продовжувати трудовий договір з ОСОБА_1 у зв`язку з тим, вказаний працівник за останній період не проявила себе у виконанні поставлених завдань згідно посадової інструкції на належному рівні. У зв`язку із вищенаведеним, сторони не дійшли згоди про продовження строку дії трудового договору чи укладення нового, що і стало підставою для звільненення ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Таким чином, відповідач КП «Стрийводоканал», як одна із сторін трудового строкового договору, заявив вимогу про припинення трудових відносин, видавши 30.12.2024 наказ про звільнення позивача з посади контролера водопровідного господарства відділу збуту з 31.12.2024, тобто в останній день дії договору, що свідчить про те, що сторони не дійшли згоди про його продовження чи укладання нового, що і стало підставою для звільнення позивача на підставі п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, а тому вимога позивача про поновлення її на роботі є необгрунтованою та не підлягає до задоволення.

Позиція сторін та їх представників в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , будучи допитаною судом в якості свідка на підставі ст.92 ЦПК України дала показання про те, що вона працювала контролером в КП «Стрийводоканал», її посада була скорочена, і тому з нею було укладено строковий трудовий договір. В її посадові обов`язки входило: збирати покази, заносити їх в телефон, розносити квитанції. Вона мала намір і далі працювати, однак її було звільнено у зв`язку з закінченням строку дії трудового договору. Вона повідомляла, що бажає працювати і далі, однак їй було відмовлено. Їй невідомо, чому саме був укладений строковий трудовий договір, це було бажання роботодавця. Їх контролерів було 9 чоловік, вона єдина працювала на умовах строкового трудового договору. Вважає, що у неї були хороші показники роботи. Вона бажала працювати на постійному місці, але їй ніхто не пропонував. Вона писала заяви, але їх у неї ніхто не приймав. Строковий трудовий договір був укладений у зв`язку з декретним місцем працівника, на який її було прийнято на роботу. Вона погодилася на строковий трудовий договір, оскільки у неї не було іншого виходу. Умови про роботу до досягнення нею пенсійного віку не було. Вказала, що на неї ніхто ніколи не скаржився, керівник до неї жодних зауважень не мав. Коли вона працювала слюсарем, їй не було відомо про вакантне місце контролера. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, вказала, що в умовах воєнного стану строковий трудовий договір набув ознак безстрокового трудового договору. Крім цього, просить застосувати правові приписи ч.2 ст.235 КЗпП. Просить суд врахувати, що позивач не була повідомлена про можливість укладенні безстрокового трудового договору.

Представник відповідача Джуфер-Босик В.М. позовні вимоги заперечила та вказала, що позивач до 2021 року працювала на умовах безстрокового трудового договору. 08.07.2021 її посада була скорочена, а позивачу запропоновано роботу на умовах строкового трудового договору. Позивач погодилася на такі умови. В подальшому працівник, на чиє місце була прийнята позивача, з декретної відпустки не вийшла і тому умови строкового трудового договору було продовжено. Позивач просила її залишити на роботі до досягнення пенсійного віку, і роботодавець їй пішов на зустріч. Жодних заяв про переведення на умови безстрокового трудового договору позивач роботодавцю не подавала. 05.09.2024 позивач досягла пенсійного віку і 06.09.2024 була звільнена з займаної посади. Щоб мати можливість оформити пенсію, позивач звернулася до роботодавця і 06.09.2024 їй було продовжено строковий трудовий договір до 31.12.2024. У цей день позивач була звільнена, жодних зауважень позивач не мала, зі звільненням погодилася. Позивач була обізнана з фактом наявних вакантних місць на підприємстві, була ознайомлена в усній формі. На сьогодні вакантних посад контролера немає. Зауважує, що позивач добровільно уклала трудовий договір строкового характеру, зі всіма умовами була обізнана, жодних заперечень не мала.

Показання свідка.

Свідок ОСОБА_3 заступник директора КП «Стрийводоканал» в судовому засіданні дав показання про те, що він працює керівником з 2021 року, позивач працювала контролером у відділі, який очолював він. З березня 2023 року по вересень 2024 року позивач працювала на посаді слюсаря, що є подібним до обов`язків контролера. Позивач з 2021 року мала не дуже хороші показники роботи, працювала задовільно. З 09.09.2024 позивач була переведена на посаду контролера за строковим трудовим договором за її волевиявленням, оскільки вона досягла пенсійного віку. З позивачем було укладено новий строковий трудовий договір, оскільки позивачу необхідно було оформити пенсію. Позивач була повідомлена про вакантну посаду, однак наміру на укладення безстрокового трудового договору не мала, жодних заяв від позивача не надходило. Ним була подана службова записка на скорочення посади позивача та іншого контролера у зв`язку з незадовільними показниками у роботі. Щороку він подає директору показники роботи контролерів, і у позивача були задовільні показники у роботі, порівняно з іншими працівниками.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Стрийводоканал» про поновлення на роботі залишено без руху, у зв`язку з недоліками в її оформленні.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07 квітня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Суд, заслухавши показання позивача, пояснення представника позивача, представника відповідача, показання свідка та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

З копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 15.11.1996 Стрийським МВ УМВС України у Львівській області вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.4-5/.

З трудової книжки серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнена з роботи, у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі ст. 36 п.2 КЗпП України, наказ №30-к/тр від 30.12.2024 /а.с.6/.

З відповіді КП «Стрийводоканал» на заяву в порядку досудового врегулювання спору від 10.02.2025 №58/1.3, вбачається, що заява ОСОБА_1 про виплату одноразового заохочення, у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до п.п.8.1.1. Колективного договору не підлягає задоволенню, так як ОСОБА_1 було звільнено 31.12.2024 у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору (п. 2 ст. 36 КЗпП України), тому у останньої не виникає права на отримання одноразового заохочення у зв`язку з виходом на пенсію /а.с.28/.

З відповіді КП «Стрийводоканал» від 15.01.2025 за №22/1.3 вбачається, що адміністрацією КП «Стрийводоканал» розглянуто заяву ОСОБА_1 від 27.12.2024 щодо надання заохочення відповідно до п.8.1.1 Колективного договору КП «Стрийводоканал» на 2023-2024 р.р. та у виплаті такого відмовлено /а.с.29/.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 06.09.2024, адресованої директору КП «Стрийводоканал», ОСОБА_1 просила перевести її на посаду контролера водопровідного господарства відділу збуту за строковим трудовим договором на паеріод з 09.09.2024 по 31.12.2024 /а.с.30/.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 27.03.2023, адресованої директору КП «Стрийводоканал», ОСОБА_1 просила перевести її на роботу слюсарем у відділу збуту 4 розряду з графіком роботи по 8 годин, по строковому трудовому договору з 28.03.2023 по 06.09.2024 /а.с.31/.

Із заяви ОСОБА_1 від 22.01.2024 вбачається, що остання зверталася до директора КП «Стрийводоканал» в порядку досудового врегулювання спору, в якій просила припинити порушення умов Колективного договору та виплатити їй одноразове заохочення у зв`язку із виходом на пенсію відповідно до п. 8.1.1. Колективного договору /а.с.32/.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 27.12.2024, адресованої директору КП «Стрийводоканал», ОСОБА_1 просила надати їй одноразове заохочення відповідно до п. 8.1.1 Колективного договору /а.с.33/.

Відповідно до наказу КП «Стрийводоканал» №30-к/тр від 30.12.2024, ОСОБА_1 - контролера водопровідного господарства, відділу збуту, звільнено 31 грудня 2024 року, у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП України /а.с.34/.

Відповідно до наказу КП «Стрийводоканал» №22-к/тр від 06.09.2024, ОСОБА_1 - слюсаря по (вимкненню і під`єднанню) відділу збуту, переведено на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду, за строковим трудовим договором на період з 9 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно. Підстава: заява ОСОБА_1 /а.с.35/.

Відповідно до наказу №09-к/тр від 27.03.2023, ОСОБА_1 переведено на роботу слюсарем (по вимкненню і під`єднанню) у відділ збуту по 4-ому розряду за строковим трудовим договором на період з 28 березня 2023 року по 6 вересня 2024 року. Підстава: заява ОСОБА_1 /а.с.36/.

Відповідно до службової записки заступника директора збуту КП «Стрийводоканал» ОСОБА_3 від 18.12.2024, у зв`язку із закінченням строкового трудового договору контролера відділу збуту ОСОБА_1 31.12.2024 рекомендує не продовжувати вказаний договір на новий термін, оскільки вказаний працівник за останній період не проявила себе у виконанні поставлених завдань згідно з посадовою інструкцією на належному рівні, а саме проведенні обстежень у споживачів, користуванням мобільного додатку «Контролер», а також дистанційному зняттю показників приладів обліку води у тому числі, за допомогою інкасаторського набору /а.с.37/.

Згідно із штатним розписом робітників КП «Стрийводоканал», що вводится в дію з 01.09.2024, затверджено 157 робітників із річним фондом оплати праці 30 984 732,18 грн. /а.с. 53-54/.

З довідки, виданої ОСОБА_1 вбачається, що вона працювала в Комунальному підприємстві «Стрийводоканал» з 28.03.2023 по 31.12.2024 на посаді контролера водопровідного господарства. Дохід за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 склав 189 005,17 грн. /а.с.55/.

З детального розрахунку нарахувань вбачається, що ОСОБА_1 з квітня 2023 по листопад 2023 року нараховано 90 306,63 грн. /а.с.56/.

З детального розрахунку нарахувань вбачається, що ОСОБА_1 з квітня 2023 по січень 2024 року нараховано 113 366,32 грн. /а.с.58/.

З детального розрахунку нарахувань вбачається, що ОСОБА_1 з вересня 2023 по серпень 2024 року нараховано 155 439,31 грн. /а.с.59/.

З акту №ЗХ/ЛВ/4524/023611 від 19.02.2025 вбачається, що такий складено Західним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері праці в КП «Стрийводоканал» /а.с.60-66/.

Вирішуючи позовні вимоги, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників.

При цьому КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення.

Частиною першою статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, згідно з якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України акцентовано увагу на те, що незважаючи на ці (які містить стаття 9 КЗпП України) та інші застереження, що містяться у Кодексі законів про працю України й інших актах трудового законодавства України і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору, тощо.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події або виконанням певного обсягу робіт. Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором.

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України.

У постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №727/12528/21 (провадження № 61-61св23) зазначено, що «позивачка, написавши заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором, таким чином виявила свою волю на укладання строкового трудового договору і на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який його було укладено. Отже, її звільнення було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства, оскільки строк дії трудового договору закінчився».

Укладання строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 703/2695/19, провадження № 61-14979св20).

У постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 591/5815/18 (провадження № 61-15154св20) викладено висновок про те, що припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлень працівника. Свою волю на укладання строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінченні строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати абі в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.09.2024 у справі № 522/15673/21 (провадження № 61-842св24) зазначив, що «відповідач як одна із сторін трудового договору заявив вимогу про припинення трудового договору, видавши наказ про звільнення позивача із 31 серпня 2022 року, тобто в останній день дії договору».

Верховний Суд України у своїй постанові від 27.03.2023 у справі № 428/2992/20 (провадження № 61-10463св21), згідно якого «закінчення строку дії трудового договору і видання у зв`язку із цим наказу про звільнення не є ініціативою щодо розірвання трудового договору, а лише доводить відсутність ініціативи та намір роботодавця переукласти або продовжити трудовий договір, трудові відносини. Отже, у тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певної події, такий договір вважається укладеним на певний строк, тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку».

Також Верховний Суд у своїй постанові від 09.01.2024 у справі № 759/19973/20 (провадження № 61-12483ск23) зазначив, що «закінчення строкового трудового договору припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна із сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин».

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 266/3163/16-ц (провадження № 61-15154св19), від 13.11.2019 у справі № 522/7888/16-ц (провадження № 61-12883св18).

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що позивач працювала на умовах безстрокового трудового договору в КП «Стрийводоканал» і відповідно до її заяви від 27.03.2023, адресованої директору КП «Стрийводоканал», ОСОБА_1 просила перевести її на роботу слюсарем у відділу збуту 4 розряду з графіком роботи по 8 годин, по строковому трудовому договору з 28.03.2023 по 06.09.2024.

Відповідно до наказу №09-к/тр від 27.03.2023, ОСОБА_1 переведено на роботу слюсарем по (вимкненню і під`єднанню) у відділ збуту по 4-ому розряду за строковим трудовим договором на період з 28 березня 2023 року по 6 вересня 2024 року. Підстава: заява ОСОБА_1 .

Згідно з заявою ОСОБА_1 від 06.09.2024, адресованою директору КП «Стрийводоканал», ОСОБА_1 просила перевести її на посаду контролера водопровідного господарства відділу збуту за строковим трудовим договором на період з 09.09.2024 по 31.12.2024.

Відповідно до наказу КП «Стрийводоканал» №22-к/тр від 06.09.2024, ОСОБА_1 - слюсаря (по вимкненню і під`єднанню) відділу збуту, переведено на посаду контролера водопровідного господарства 3-го розряду, за строковим трудовим договором на період з 9 вересня 2024 року по 31 грудня 2024 року включно. Підстава: заява ОСОБА_1 .

Згідно з службовою запискою заступника директора збуту КП «Стрийводоканал» ОСОБА_3 від 18.12.2024, у зв`язку із закінченням строкового трудового договору контролера відділу збуту ОСОБА_1 31.12.2024, ОСОБА_3 рекомендує не продовжувати вказаний договір на новий термін, оскільки вказаний працівник за останній період не проявила себе у виконанні поставлених завдань згідно з посадовою інструкцією на належному рівні, а саме проведенні обстежень у споживачів, користуванням мобільного додатку «Контролер», а також дистанційному зняттю показників приладів обліку води у тому числі, за допомогою інкасаторського набору.

Відповідно до наказу КП «Стрийводоканал» №30-к/тр від 30.12.2024, ОСОБА_1 - контролера водопровідного господарства, відділу збуту, звільнено 31 грудня 2024 року, у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Чинним трудовим законодавством України не передбачено обов`язку власника повідомляти працівника про закінчення дії строкового трудового контракту.

Закінчення строку трудового договору (контракту) припиняє трудові відносини тоді, коли вимогу про звільнення заявила одна з сторін трудового договору - працівник чи власник або уповноважений ним орган. При такому волевиявленні однієї зі сторін друга сторона не може перешкодити припиненню трудових відносин.

Крім того, на цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений відповідно до закону. Припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника, оскільки свою волю на укладення строкового трудового договору він виявив під час його укладення, а тому погодився на його припинення по закінченні строку, на який його було укладено.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що позивачка шляхом подання заяв погодилась на переведення її на роботу на умовах строкового трудового договору, при цьому строкові трудові договори укладались за заявами самої позивачки і подання таких заяв ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечила.

Під час роботи на умовах строкового трудового договору позивач жодних заяв відповідачу про переведення на безстроковий трудовий договір не подавала.

Доводи позивача про те, що у неї такі заяви відмовлялися прийняти не підтверджуються, окрім показань позивача жодними доказами у справі. Суд звертає увагу, що волевиявлення на укладення безстрокового трудового договору позивач могла реалізувати шляхом направлення відповідних заяв поштовою кореспонденцією, однак таким правом не скористалася.

А тому є такими, що заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що строкові трудові договори укладалися роботодавцем з позивачем до досягнення останньою пенсійного віку і позивачу було надано можливість оформити пенсію до 31.12.2024.

Під час звільнення 31.12.2024 від позивача жодних заяв та скарг не поступило, що свідчить про те, що позивач зі звільненням погодилася, окрім цього, подавши роботодавцю заяву про виплату грошових коштів у зв`язку із звільненням.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-254цс17 зазначено, що «відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством. Підставою для укладення строкового трудового договору на вимогу працівника є його заява про прийняття на роботу, в якій вказуються обставини або причини, що спонукають працівника найматися на роботу за строковим трудовим договором, а також строк, протягом якого він працюватиме. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 703/2695/19 (провадження № 61-14979св20) вказано, що «відповідно до частини першої статті 21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України). Верховний Суд зазначає, що укладення строкового трудового договору можливе за погодженням сторін, без згоди працівника укладення такого договору є неможливим».

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року в справі № 591/5815/18 (провадження № 61-5154св20) зроблено висновок, що «підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку із закінченням строку. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частиною першою статті 36 КЗпП України».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 686/4970/21 (провадження № 61-13079св21) зазначено, що: «у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року в справі № 591/5815/18 (провадження № 61-5154св20) міститься висновок про те, що «звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП за закінченням строку дії трудового договору не вважається звільненням з ініціативи роботодавця, підстави якого передбачені статтями 40, 41 КЗпП України». Встановивши, що звільнення позивача відбулося без порушення вимог трудового законодавства, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Обгрунтовуючи доводи позовної заяви, позивач посилалася на те, що умови її праці носили довготривалий характер, договори неодноразово переукладалися, а тому набули характеру безстрокового трудового договору.

Проте, такі доводи не спростовують висновків суду, оскільки переукладання строкового трудового договору (контракту) чи продовження строку його чинності у випадках, що підпадають під частину другу статті 23 КЗпП України, не передбачають набуття трудовим договором характеру безстрокового, укладеного на невизначений строк.

Згідно з частиною другою статті 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Подібні правові висновки викладені в Постановах Верхованого Суду від 05.02.2020 року у справі №335/10668/16, від 22.01.2020 року у справі №607/18964/18 та ухвалі Верховного Суду України від 06 серпня 2008 року у справі №6-15914св07.

З аналізу положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» слідує, що передбачені ним гарантії стосуються працівників, які були вимушені змінити місце проживання (перебування), залишити робоче місце, місце навчання, незалежно від місця їх проживання (перебування), зокрема у зв`язку з умовами воєнного стану.

Водночас, спірні правовідносини стосуються припинення строкового трудового договору у зв`язку із закінченням строку.

Підписуючи строковий трудовий договір, надаючи згоду на тимчасову роботу на відповідній посаді, працівник фактично надав свою згоду на припинення такого договору після закінчення строку, на який його було укладено. Вирішуючи питання про поновлення працівника, який працював за строковим трудовим договором, необхідно враховувати відсутність підстав для поновлення на роботі такого працівника у разі, якщо на момент ухвалення судом рішення у спорі строк трудового договору закінчився. У такому разі суд може тільки змінити дату звільнення на пізнішу - що відповідає даті закінчення трудового договору (правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24 жовтня 2018 року у справі № 552/4406/16, від 29 січня 2020 року у справі № 552/4406/16-ц, від 20 листопада 2020 року у справі № 759/20705/18, від 14 грудня 2022 року у справі № 152/484/21).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі наведеного інші доводи сторін та їх представників судом не аналізуються та не спростовуються, оскільки на висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову не впливають.

З огляду на викладене суд, оцінивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка, дійшов висновку що оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_1 з підстав закінчення строку дії трудового договору прийнято з дотриманням вимог трудового законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову, оскільки діями КП «Стрийводоканал» трудових прав позивачки порушено не було.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Стрийводоканал» про поновлення на роботі відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Комунальне підприємство «Стрийводоканал», , місце знаходження: Львівська обл., м. Стрий, вул. Нижанківського, 49;

Представник відповідача: Джуфер-Босик Вікторія Михайлівна, РНОКПП НОМЕР_5 , місце знаходження: Львівська обл., м. Стрий, вул. Нижанківського, 49.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська