Справа № 456/5619/24 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 22-ц/811/133/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Підлужного В.І.;

адвоката Долішньої М.В.

представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Долішньої Марти Володимирівни, представника ОСОБА_1 , на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 02 лютого 2021 року позивач позичив відповідачці ОСОБА_1 16 800 грн. строком на два місяці до 02 квітня 2021 року. Тоді ж, 02 лютого 2021 року, позичив відповідачці 1 370 доларів США, що відповідно курсу гривні становить 56 827,60 грн. (1 370 х 41,48), строком на три місяці - до 02.05.2021 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов відповідачка надала позивачу дві власноручно написані розписки, що підтверджує передання їй позивачем визначених грошових сум. Крім того, відповідачка зобов`язувалася в обох розписках сплатити 10 % щомісячно в разі прострочення повернення суми боргу. Зі спливом терміну повернення позичених коштів, незважаючи на неодноразові прохання повернути борг, відповідачка відтягувала термін повернення грошей, обіцяла, що в неї до кінця року покращиться фінансовий стан і вона розрахується. Але з закінченням 2021 року відповідачка не розрахувалася і не зробила цього досі.

Крім основної суми боргу відповідачка повинна сплатити позивачу також і 10% щомісячно за договорами позики від прострочених сум боргу, що становить по першій розписці 67 200 грн. ( 16 800 грн. х 10 % х 40 місяців) за період часу з 03.04.2021 року по 03.10.2024 року, а по другій розписці - 221 627 грн. 64 коп. (56 827,60 грн. х 10 % х 39 місяців) за період часу з 03.05.2021 року по 03.10.2024 року.

3 % річних від суми боргу по першій розписці складає 1 680 грн. (16800 грн. основного боргу х 3 % річних : 12 міс. х 40 місяців), а 3 % річних від суми боргу по другій розписці складає 5 540 грн. 69 коп. (56 827,60 грн. основного боргу х 3 % річних : 12 місяців х 39 місяців).

Загальна сума боргу по першій розписці складає 85 680 грн. (16 800 грн. + 67 200 грн. + 1 680 грн.), а загальна сума боргу по другій розписці складає 283 995 грн. 93 коп. ( 56 827,60 грн. + 221 627,64 грн. + 5 540,69 грн.).

У зв`язку з вищенаведеним позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики по першій розписці 85 680 грн. 00 коп. (16800 грн. основного боргу + 67200 грн. 10% + 1680 грн. 3% річних) та 283 995 грн. 93 коп. по другій розписці (56 827,60 грн. основного боргу + 221 627,64 грн. 10% + 5 540,69 грн. 3% річних) (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договорами позики у розмірі 338 314 грн. 60 коп.(а.с.21-23).

Дане рішення оскаржила представник відповідачки.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 52 035 грн. 60 коп. заборгованості за договорами позики та 1 391 грн. 89 коп. 3% річник за прострочення заборгованості за договорами позики, а в решті позовних вимог - відмовити, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та на неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що відповідачка отримала в борг від позивача 16 800 гри., з яких 5 000 гри. вже повернула, а тому по першій розписці неповернутих залишається 11 800 грн. основного боргу.

За другою розпискою відповідачка отримала в борг 1 370 доларів США, з яких 400 доларів США вже повернула, атому по другій розписці неповернутих залишається 970 доларів США основного боргу.

Відтак, сума основного боргу становить 52 035 грн. 60 коп.: 11 800 грн. + 40 235 грн. 60 коп. (970 * 41,48).

Також звертає увагу на те, що приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А оскільки між сторонами погоджено 10 % від суми позики щомісяця за прострочення виконання зобов`язання, то вважає, що 3 % річних (визначені позивачем по першій розписці у розмірі 1 680 грн., а по другій розписці у розмірі 5 540 грн. 69 коп.) не підлягають стягненню з відповідача.

Також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє по сьогодні.

З урахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення 10 % за період після 24.02.2022 року не відповідає вимогам ЦК України, а тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Наводячи відповідні розрахунки, вважає, що до стягнення з відповідачки за першою (гривневою) розпискою за період з 02.04.2021 року по 23.02.2022 року підлягають до стягнення 17 976 грн.; за другою розпискою (в іноземній валюті) за період з 02.05.2021 року по 23.02.2022 року підлягають до стягнення 1 465, 9 доларів США, що на дату подачі позову до суду становить 60 805 грн. 53 коп. (1 465,9 *41,48), а разом - 78 781,00 грн., що в сумі з основним боргом становить 130 816,60 грн. (52 035,60 + 78 781,00), однак не 338 314,60 грн., які суд стягнув з відповідачки оскаржуваним рішенням.

Звертає увагу на те, що відсотки за неповернення позики значно перевищують основну суму боргу: 11 800,00 грн. основний борг, натомість - 17 976,00 грн. відсотки; 970 доларів США основний борг, натомість - 1 465,9 доларів США. відсотки.

Вважає, що одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою, і передбачені статтею 625 ЦК України проценти слід розглядати саме як міру відповідальності, яка регулюється загальними нормами про цивільно-правову відповідальність. Вважає, що розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом.

З урахуванням вищенаведеного, просить стягнути з відповідачки заборгованість з урахуванням розміру процентів, які передбачені ст.625 ЦК України, а саме: 3 %, виходячи з наступного:

Період заборгованості 16 800,00 грн. з 02.04.2021 року до 23.02.2022 року.

16 800,00 x 3 % x 328 : 365 : 100

Всього штрафних санкцій: 452,91 грн.

Період заборгованості 1 370,00 доларів США (56 827,60 грн.) з 02.05.2021 року по 23.02.2022 року.

56 827,60 x 3 % x 298 : 365 : 100

Всього штрафних санкцій: 1 391,89 грн. (а.с. 28-36).

Позивач, отримавши ще 21.01.2025 року апеляційну скаргу представниці відповідачки з наведеними у ній розрахунками (а.с. 50), відзиву, заперечень, своїх розрахунків тощо до суду апеляційної інстанції не подав.

В подальшому, будучи своєчасно (04.04.2025 року) належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 60, 65), позивач в судове засідання не з`явився і про причини такої неявки суд не проінформував, що (у відповідності до частини 2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-02 лютого 2021 року позивач позичив відповідачці 16 800 грн. строком на два місяці - до 02 квітня 2021 року (а.с. 6);

-02 лютого 2021 року позивач також позичив відповідачці 1 370 доларів США, що відповідно курсу гривні становить 56 827,60 грн. (1 370 х 41,48), строком на три місяці - до 02.05.2021 року (а.с. 7-8);

-13 серпня 2024 року відповідачка повернула позивачу в рахунок погашення вищезгаданих позик 400 доларів США та 5 000 грн. (а.с. 17).

Приписи статті 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються у тому випадку, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А оскільки між сторонами погоджено 10 % від суми позики щомісяця за прострочення виконання зобов`язання, то 3 % річних (визначені позивачем по першій розписці у розмірі 1 680 грн., а по другій розписці у розмірі 5 540 грн. 69 коп.) не підлягають стягненню з відповідачки.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє по сьогодні.

Відтак, стягнення 10 % за період після 24.02.2022 року не відповідає вимогам ЦК України, а тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідачка отримала в борг від позивача 16 800 грн. та зобов`язувалась їх повернути до 02.04.2021 року. Відтак, оскільки розпискою передбачено відповідальність 10% за кожен місяць неповернення отриманих в позику коштів, то нарахуванню і стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають відсотки за період з 02.04.2021 року по 23.02.2022 року (за 10 місяців та 21 день) у розмірі 17 976 грн., виходячи з наступних розрахунків:

16 800 грн.* 10 % = 1 680 грн.;

1 680 грн. за 10 місяців + 1 176 грн. за 21 день = 17 976 грн.

Відповідачка отримала в борг від позивача 1 370 дол. США. та зобов`язувалась їх повернути до 02.05.2021 року, а тому передбачена розпискою відповідальність у розмірі 10 % за кожен місяць неповернення отриманих в позику коштів підлягає нарахуванню та стягненню за період з 02.05.2021 року по 23.02.2022 року (за 9 місяців і 21 день).

1 370 доларів США. * 10 % = 137 доларів США;

1 370 доларів США. за 10 місяців + 95,9 доларів США. за 21 день = 1 465,9 доларів США.

Відтак, за другою розпискою в іноземній валюті за період з 02.05.2021 року по 23.02.2022 року підлягають нарахуванню і стягненню з відповідачки на користь позивача відсотки за період з 02.05.2021 року по 23.02.2022 року (за 9 місяців і 21 день) в сумі 1 465,9 доларів США, що на дату подачі позову до суду становить 60 805 грн. 53 коп. (1 465,9 *41,48).

11 800 грн. боргу за першою розпискою + 17 976 грн. нарахованих 10 % = 29 776 грн.

1 370 доларів США боргу за другою розпискою 400 доларів США, повернутих відповідачкою позивачу 13.08.2024 року = 970 доларів США основного боргу

970 доларів США основного боргу + 1 465,9 доларів США нарахованих 10 %

= 2 435, 9 доларів США, що на дату подачі позову до суду становить 101 041 грн. 13 коп. (2 435, 9 * 41,48).

Отже, сумарно за двома розписками підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача 130 817 грн. 13 коп. (29 776 грн. + 101 041 грн. 13 коп.) боргів.

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Матеріалами справи стверджується наступне.

Позивач (позикодавець), 1949 року народження (а.с. 4), а відтак станом на час апеляційного розгляду даної справи вже має повних 76 років, а також довічно є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання, яким був і станом на 02.02.2021 року (а.с. 5) день надання ним відповідачці позики.

Згідно написаних 02.02.2021 року відповідачкою розписок, остання брала у позивача кошти в борг на два і три місяці, тобто до 02.04.2021 року і 02.05.2021 року, і сама зазначила, що у випадку прострочення повернення нею боргу вона «згідна заплатити по 10 % указаної суми за кожен прострочений місяць» (а.с. 6, 7).

Тільки частково (у розмірі 5 000 грн. та 400 доларів США) відповідачка повернула борг позивачу лише 13.08.2024 року (а.с. 17), тобто через більш, як 42 місяці.

Станом на час апеляційного розгляду справи борг у повному розмірі не повернуто, тобто через більш, як 51 місяць після отримання відповідачкою позики.

За наведених вище обставин в їх сукупності колегія суддів не знаходить підстав для зменшення розміру процентів, які підлягають до нарахування і стягнення згідно умов договорів позики (у формі написаних 02.02.2021 року відповідачкою розписок), а тому відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2025 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачки 369 675 грн. 93 коп. заборгованості за договорами позики.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 369 675 грн. 93 коп., що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 369 675 грн. 93 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1 і 4, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 , частково задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2024 рокузмінити, зменшивши суму заборгованості за договорами позики, яка підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 338 314 грн. 60 коп. до 130 817 (сто тридцять тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 13 коп.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 28 травня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.