ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16986/24

Провадження № 22-ц/820/1082/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: позивача, представника Міністерства юстиції України, представника Хмельницької обласної прокуратури

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/16986/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2025 року у складі судді Стефанишина С.Л. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі представника Міністерства юстиції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Хмельницька обласна прокуратура про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, до Держави України в особі представника Міністерства юстиції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Хмельницька обласна прокуратура про визнання дій прокурора протиправними та зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 млн. грн.

На обгрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував, що він тривалий час був директором та фінансовим директором ПП «Дизайн Буд Сервіс Поділля», ПП «Постач Сервіс», ТОВ «ПММ». 29.01.2010 року слідчим з ОВС СВ ПМ ДПА у Хмельницькій області Войцих О.В. порушено кримінальну справу за фактом незаконного заволодіння службовими особами ВАТ «Завод Пульсар», ПМП «Юнар» та ПП «Дизайн Буд Сервіс Поділля» чужим майном та легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом.

10.02.2010 року у позивача, як директора були проведені обшука, вилучені оригінали бухгалтерських, юридичних та банківських документів, компютерна техніка, арештовані банківські рахунки. З 04 по 09.11.2010 року на підставі постанови слідчого на підприємствах були проведені податкові перевірки, за результатами яких були виявлені порушення податкового законодавства.

18.11.2010 року відносно позивача, як директора «Юнар» та ПП «Дизайн Буд Сервіс Поділля» порушено кримінальну справу за ч.2. ст.212 та ч.2 ст.366 КК України. Постановами слідчого від 22 та 23 листопада 2010 року на майно позивача накладено арешт.

Вказував, що 11.03.2011 року позивачу оголошено постанову про притягнення як обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191,ч.2 ст.209, ч.3 ст.358 КК України. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 12.03.2011 року відносно позивача обрано запобіжний захід та постановою слідчого відсторонено від посад на вище зазначених підприємствах.

28.03.2011 року відносно позивача порушено кримінальну справу за ч.2 ст.366 КК України. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 05.11.2013 року позивача за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27 ч.5 ст.191, ч.2 ст.209, ч.2 ст.366 КК України виправдано та засуджено за ч.1 ст.366 КК України із звільненням на підставі ч.5 ст.74 КК України від покарання.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 28 січня 2014 року, апеляційну скаргу на цей вирок в частині засудження за ч.1 ст.366 КК України було частково задоволено, вирок у частині засудження за ч.1 ст.366 КК України скасовано з направленням справи у цій частині прокурору Хмельницької області на додаткове розслідування, запобіжний захід залишено без змін.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 січня 2011року, справа № 2-а-9045/10/2270/3, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ДПІ у м. Хмельницькому №/0/8262 та №№/0/8263 від 18.10.2010 року. Апеляційна скарга ДПІ у м. Хмельницькому залишилась без задоволення ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року.

Постановою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Хмельницької області Балюка В.О. від 29 грудня 2015 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень. Передбачених ч.2 ст.212, ч.2 ст.366 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, скасовано запобіжний захід.

Посилався, що на підставі викладених обставин у нього виникло право на відшкодування завданої шкоди, відповідно до статті 2 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», прокурор, що виніс постанову про закриття кримінального провадження не роз`яснив йому порядок поновлення порушених прав і свобод та відшкодування завданої шкоди, а також прокурор письмово не повідомив у місячний строк про своє рішення трудовий колектив, в якому працює особа, про скасування запобіжного заходу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2025 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, при цьому зазначає, що судом неповно з`ясовано всі обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, посилається, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим суд не надав належної оцінки доказам у справі.

Так апелянт вказує, що суд першої інстанції провів підготовче засідання порушуючи вимоги ЦПК України, в справі відсутня ухвала про вступ в справу третіх осіб та є незрозумілим які особисті суб`єктивні права і охоронювані законом інтереси підлягають захисту прокуратури Хмельницької області, що призвело до затягування строків розгляду справи.

Посилається, що суд першої інстанції з невідомих підстав порахував, що стягнення моральної шкоди завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та стягнення моральної шкоди завданої відмовою у прийнятті постанови «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є одним правопорушенням та відповідальність за нього одна.

Звертає увагу суду, що згідно правового висновку: «Прокуратура Хмельницької області в свою чергу зобов`язана прийняти постанову, якою повинна визначити розмір відшкодовуваної шкоди позивачу у місячний термін з дня звернення громадянина, але натомість не виконала свій обов`язок, обмежившись письмовим повідомленням про те, що звернення позивача направлено Головному управлінню ДФС у Хмельницькій області, чим допустила протиправні дії відносно позивача» справа № 822/1816/17, рішення від 10 липня 2017 року тобто протиправні дії прокуратури не мають жодних спільних обставин, що досліджувалися у справі № 686/2708/17.

Крім того обставини справи № 686/2708/17 в рамках справи № 686/16986/24 не досліджувалися, матеріали справи № 686/2708/17 з архіву суду не витребувались. Висновок суду, що до тотожності обставин справ базується на припущеннях, що заборонено ЦПК України.

Разом з тим суд першої інстанції, зробив протизаконний висновок, щодо процесуального представництва в порядку ч. 4 ст. 58 ЦПК України, рівно як і сам представник підповідача - Міністерство юстиції України який не розуміє, що процесуальне представництво прив`язано виключно до «відповідно до його компетенції». Зазначає, що суд першої інстанції не врахував загально відомі факти, щодо не отримання ним відшкодування матеріальної шкоди, яка відшкодовується на підставі постанови прокурора. Не прийняття постанови "Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", не давало змоги апелянту на отримання компенсації заробітної плати за період перебування під судом та слідством на місцях роботи ПП «ЕНЕРГОКОМПЛЕКТ», ПП «Дизайн Буд Сервіс Поділля», ТОВ «ПММ», ПП «Постач-Сервіс», крім того дані щодо стажу роботи та розміру доходу не внесені до бази даних ПФУ, що унеможливлює їх врахування в розмір пенсії яку отримає позивач, перешкоджало можливості отримання відшкодування втраченого громадянином заробітку (доходу) у якості приватного підприємця в 2010 - 2015p.p.р., не можливості у відшкодуванні розміру сум, що виплачені (стягнуті за виконавчим листом) на користь установи, яка надала юридичну допомогу та заважало в відшкодуванні шкоди завданої арештом майна позивача, що відбувалося на протязі 8 років.

В даній справі, на думку апелянта, причинно-наслідковий зв?язок наявний, оскільки наявні усі складові цивільно-правової відповідальності, однак суд першої інстанції, приймаючи рішення, не врахував тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких він зазнав внаслідок відмови в прийняті постанови, що є підставою для відшкодування моральної шкоди, з огляду на вище зазначене, дане судове рішення ні відповідає вимогам ЄСПЛ, як джерелу права.

Таким чином, у порушення статей 89, 263-264, 382 ЦПК України суд першої інстанції у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін, порушив норми процесуального права неправильно застосував норми матеріального права всупереч висновкам щодо застосування норм права які викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду, Верховного Суду та ЄСПЛ, по суті спір не вирішив, тому дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, по суті обґрунтував судове рішення на припущеннях, що заборонено частиною шостою статті 81 ЦПК України. Не встановивши порушення права позивача на належне відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, суд першої інстанції відмовив у сатисфакції моральної шкоди, що грубо суперечить не тільки чинному законодавству та конституції України але і нормам міжнародного права.

Тому ОСОБА_1 просить скасувати рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Міністерство юстиції України подало відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним, оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню у зв`язку із їх недоведеністю.

Вказує, що апелянтом не зазначено, в чому полягає завдана шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір та якими доказами це підтверджується. При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Так, ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди та причинного зв`язку між діями відповідача із заподіяною шкодою.

Враховуючи вищенаведене, Міністерство юстиції України просить залишити рішення першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає рішення суду першої інстанції вмотивованим та обґрунтованим.

Разом з тим, Хмельницька обласна прокуратура також подала відзив на апеляційну скаргу, вважають доводи викладені в апеляційній скарзі необгрунованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Вказує, що апелянт повинен був довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою, однак ним не було наведено жодного доказу, що йому було завдано моральну шкоду, адже він не довів причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку він посилається. Сам факт скасування постанови прокурора не свідчить про протиправність дій відповідачів та завдання моральної шкоди апелянту, враховуючи що права та інтереси апелянта були поновлені рішеннями судів.

Посилається, що звернення апелянта до адміністративних судів з метою зобов`язання органів прокуратури визначити шкоду, спричинену незаконними діями органами досудового розслідування є зловживанням своїми процесуальними правами з боку апелянта та стягнення на його користь подвійної суми відповідної компенсації.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що вироком Хмельницького міськрайоного суду від 05 листопада 2013 року, залишеним у цій частині без зміни ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 28 січня 2014 року, ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчинені злочинів передбачених ч.3 ст.27, ч.5 ст.191, ч.2 ст.209, ч.2 ст.366 КК України виправдано за відсутністю складу цих злочинів та засуджено за ч.1 ст.366 КК України із звільненням, на підставі ч.5 ст.74 КК України від покарання.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 28 січня 2014 року, апеляційну скаргу на цей вирок в частині засудження за ч.1 ст.366 КК України було частково задоволено, вирок у частині засудження за ч.1 ст.366 КК України скасовано з направленням справи у цій частині прокурору Хмельницької області на додаткове розслідування, запобіжний захід залишено без змін.

Постановою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Хмельницької області ОСОБА_2 від 29 грудня 2015року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.212, ч.2 ст.366 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, скасовано запобіжний захід.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.05.2017 року та апеляційного суду від 27.07.2017 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 за участю третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області до Державної казначейської служби України, прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, стягнуто з Державного бюджету України 300 тис. грн. моральної шкоди.

Позивач, вважаючи, що на час здійснення досудового розслідування та розгляду справи у суді у кримінальному провадженні № 0000028 був позбавлений можливості займатися підприємницькою діяльністю, та отримувати від неї дохід, звернувся із письмовим зверненням до прокуратури Хмельницької області, в якому просив винести постанову, якою визначити розмір, завданої йому, майнової шкоди.

Звернення позивача, яке надійшло до органів прокуратури 01.03.2017 року, прокуратура Хмельницької області своїм листом від 06.03.2017 року направила до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, оскільки шкода, яка підлягає відшкодуванню, була завдана незаконними діями слідчих податкової міліції.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року в справі № 822/1816/17 визнано протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування ОСОБА_1 втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України, прийняття якої передбачене статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994 року.

Зобов`язано прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 212 та частиною 2 статті 366 КК України, та прийняти постанову у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994 року.

При цьому в даному судовому рішенні суд встановив, що Прокуратура Хмельницької області була зобов`язана прийняти постанову, якою повинна визначити розмір відшкодовуваної шкоди позивачу у місячний термін з дня звернення громадянина, але натомість не виконала свій обов`язок, обмежившись письмовим повідомленням про те, що звернення позивача направлено Головному управлінню ДФС у Хмельницькій області, чим допустила протиправні дії відносно позивача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2018 року, яке в цій частині набрало законної сили, в позовних вимогах ОСОБА_1 про стягнення на його користь з Державного бюджету України у відшкодуванні шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 2 954 081,75 грн. втраченого заробітку, 4 129 197,58 грн. втраченого доходу і 28 000,00 грн. понесених витрат за надання правової допомоги у кримінальній справі відмовлено.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 рік, яке було предметом апеляційного та касаційного перегляду і яке набрало законної сили, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої тривалим невиконанням постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі №822/1816/17судового рішення, грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішеннями судів в цій справі встановлено, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі №822/1816/17 щодо зобов`язання Хмельницької обласної прокуратури винести постанову про відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, залишалась невиконаною і, частково задовольняючи позов, суди виходили з того, що внаслідок тривалого невиконання Хмельницькою обласною прокуратурою судового рішення від 10 липня 2017 року у справі №822/1816/17 ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, докладав додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першоюстатті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першоїстатті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовуєтьсяна загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті1173,1174цьогоКодексу).

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року, заява № 68490/01).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок протиправної бездіяльності органів прокуратури щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування, йому завдано маральної шкоди.

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди, так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

При цьому існує законодавчо визначений механізм контролю за законністю прийнятих процесуальних рішень відповідною посадовою особою органу прокуратури чи досудового слідства при здійсненні кримінального провадження або при зверненні громадян поза межами досудового розслідування.

Заінтересована особа має право в порядку, передбаченому КАС України звернутися зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність прокурора, вчинені нею під час здійсненні своїх посадових обов`язків.

У випадку, якщо помилки посадової особи органу прокуратури неможливо виправити в такий спосіб, такі порушення повинні вирішуватися поданням позову незадоволеної особи проти держави.

Вказані позивачем обставини в даній цивільній справі не вказують на наявність в діях працівників органів прокуратури ознак заподіяння йому майнової та (або) моральної шкоди, відповідальність, за яку повинна нести держава.

Той факт, що судовим рішенням встановлено протиправність дій працівників прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування ОСОБА_1 втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014 року не свідчить про заподіяння шкоди позивачу.

Так, хоча суд задовольнив скаргу ОСОБА_1 , однак жодних доказів, які б вказували на те, що внаслідок такої бездіяльності було заподіяно шкоди правам та інтересам позивача справа не містить.

При цьому, як уже зазначалося вище, судовим рішенням від 10 липня 2017 року в адміністративній справі № 822/1816/17 зобов`язано прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014 року, тобто суд відновив і захистив порушені права позивача на розгляд його заяви прокурором.

Сам факт зобов`язання прокурора вчинити певні дії в даному випадку, не може бути підставою для відшкодування шкоди на підставі норм Цивільного кодексу України, оскільки чинним законодавством, а саме нормами КАС України передбачено механізм захисту порушеного права особи шляхом оскарження дій чи бездіяльності працівників прокуратури у встановленому нормами КАС України порядку, яке позивачем було реалізовано.

При цьому вказані дії працівників прокуратури жодним чином не перешкодили ОСОБА_1 реалізувати свої права на відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності і звернутись до суду позовом в межах цивільної справи № 686/1049/18 про стягнення на його користь з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України втраченого заробітку, втраченого доходу, витрат за надання правової допомоги у кримінальній справі як відшкодування майнової шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності і такі вимоги були розглянуті судом по суті.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд правильно вказав на необґрунтованість позовних вимог.

Судом вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Доводи апеляційної скарги, про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про недоведеність факту та розміру заподіяної моральної шкоди? не наведення судом переконливих доказів щодо спростування його тверджень слід відхилити, оскільки такі доводи апелянта не спростовують висновків суду щодо необґрунтованості його позовних вимог й зводяться до переоцінки доказів, яким судом апеляційної інстанції надана оцінка в мотивувальній частині постанови.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 травня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова