Провадження №: 6/336/143/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Степливої Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву Войтовича Євгена Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 24.01.2024 у справі №0827/2899/2012,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Войтович Євген Михайлович звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з заявою про відстрочення виконання постанови суду.

В обґрунтування заяви зазначив, що постановою Запорізького апеляційного суду від 24.01.2024 частково задоволені вимоги ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Брайт Інвестмент», стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором «Автопакет» №16/2008/0684Фап від 01.04.2008 станом на 07.12.2011 в розмірі 17 849 доларів США 81 цент та судові витрати в сумі 1791,08 гривень. На виконання зазначеного рішення суду приватним виконавцем ЗМВО Білецькою К.О. відкрито виконавче провадження №74185173. Зазначає, що ОСОБА_1 утримує малолітню дитину, є внутрішньо-переміщеною особою разом із донькою, її становище погіршилось у зв`язку із воєнним станом, що на думку представника Войтовича Є.М. є підставами для відстрочення виконання нею виконавчого листа №0827/2899/2012, виданого Запорізьким апеляційним судом 13.02.2024 на один рік.

23.04.2025 через підсистему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на заяву від представника ТОВ «Брайт Інвестмент» Кириченко О.М., в якому просить заяву про відстрочення виконання постанови суду залишити без задоволення, вважає її необґрунтованою, оскільки у справі №0827/2899/2012 було винесено заочне рішення ще 23.04.2012, яке в подальшому оскаржувалось, аж до 24.03.2025, поки Постановою Верховного Суду залишено без змін постанову Запорізького апеляційного суду від 24.01.2024, виконання якої заявник просить відстрочити ще на рік. При цьому за весь цей час, ОСОБА_2 (Мясоєдова) не вчиняла жодних дій для фактичного виконання рішення суду. Крім того, представник ТОВ «Брайт Інвестмент» зазначає, що ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, 2013 року виробництва, що підтверджується відповіддю на запит №192236676 від 15.02.2024. ОСОБА_3 вважає, що доводи боржника спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, яке є обов`язковим до виконання, та у подальшому можуть спричинити порушення прав ТОВ «Брайт Інвестмент».

Заявниця ОСОБА_1 та її представник Войтович Є.М. в судове засідання не з`явились. Від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі заявниці, в якій заяву про відстрочення виконання рішення суду просив задовольнити.

Представник ТОВ «Брайт-Інвестмент» в судове засідання не з`явилась.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву, додані до заяви документи, відзив на заяву, суд вважає, що заява про відстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 24.01.2024 частково задоволені вимоги ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Брайт Інвестмент», стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт-Інвестмент» заборгованість за кредитним договором «Автопакет» №16/2008/0684Фап від 01.04.2008 станом на 07.12.2011 в розмірі 17 849 доларів США 81 цент та судові витрати в сумі 1791,08 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В силу положень ч. 2 ст. 18 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1)ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Системне тлумачення ст. 435 ЦПК України та ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, з заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення, при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим та на строк не більше один рік.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим для виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

До матеріалів справи додано довідку про доходи ОСОБА_1 , відповідно до якої її загальна сума доходу з 01.10.2024 по 31.03.2025 становить 164768,66 грн. Середньомісячний дохід становить 27461,44 грн. (164768,66 грн / 6 міс), що значно перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб (3028,00 грн) та для дітей віком з 6 до 18 років (3196,00 грн), встановлених Законом України "Про державний бюджет України на 2025 рік", у сукупності. Зазначена довідка жодним чином не підтверджує факту тяжкого матеріального становища боржника.

Надані суду копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, судом не може бути прийнята до уваги, оскільки дані документи датовані 29.06.2023, є неактуальними та не доводять необхідності відстрочення виконання судового рішення.

До матеріалів справи заявником не надано жодних інших документів на підтвердження її тяжкого матеріального стану, понесених витрат, тощо.

Крім того, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зі змінами, які затверджені Верховною Радою України відповідними законами України, на території України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти по теперішній час.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що посилання представника заявниці на погіршення стану матеріального становища ОСОБА_1 , обумовленого введенням на території України воєнного стану, що дійсно може вказувати на скрутне матеріальне становище та, певним чином, ускладнювати виконання судового рішення, як на підстави матеріальних ускладнень, мають вплив на всіх учасників провадження, а тому, такі обставини стосуються обох сторін.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вищенаведені заявником обставини не є підставою для відстрочення виконання рішення в розумінні статті 435 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови суду, у зв`язку з відсутню належних та допустимих доказів, які мали підтвердити позицію заявника та можуть бути враховані судом при вирішенні питання відстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з принципів верховенства права, обов`язковості виконання судових рішень, відсутності виключних обставин для відстрочення виконання рішення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови суду.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 354, 435 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви Войтовича Євгена Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відстрочення виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 24.01.2024 у справі №0827/2899/2012, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя П.Л. Коваленко