Провадження № 2/466/1071/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«14» травня 2025 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

учасники справи

секретар МАРОЧКАНИЧ В.В.

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

16.12.2024 ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Лебєдєва Т.О., звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 в якій просив стягнути з відповідача на його користь шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 29 168,96грн., яка складається з франшизи - 3 200 гривень, моральної шкоди в сумі 10 000,00грн., а також витрат на правничу допомогу в сумі 15 000,00грн., судового збору 968,96грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки Renault Koleos, державний номерний знак НОМЕР_3 , що посвідчується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

10.07.2024 року о 18:43 год. сталась дорожньо-транспортна пригода у смт.Брюховичі, лісовий масив на вул. Львівська, кооператив «Гвоздика», під час якої водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Land Rover» проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль позивача, внаслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічне пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Львова від 30.08.2024 року у справі № 466/7853/24 провадження №3/466/2377/24 відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадянин, що становить 850 в дохід держави.

Згідно із листом ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» від 09.10.2024 року, позивачу було повідомлено, що згідно із заяви від 29.07.2024 року за договором (полісом) №216027237, (дата події, а саме дорожньо-транспортної пригоди за участі Позивача, де останньому було завдано матеріальної шкоди, - 10.07.2024 року) прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи 3 200, 00 грн. у розмірі 10 534, 00 та перераховано на реквізити ОСОБА_2 , що вказані у заяві.

Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки.

Відповідачем станом на день подання позовної заяви, франшизу у розмірі 3 200, 00 грн добровільно відшкодовано позивачу не було.

Крім цього, зазначає, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася через дії відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, яка виявилася в душевних стражданнях, погіршенні самопочуття та постійним перебуванням у стані напруги. Внаслідок даної події він був змушений витратити кілька годин для оформлення ДТП співробітниками Національної поліції України, чим був порушений його внормований ритм життя та спричинений стрес.

Факт пошкодження автомобіля негативно вплинув на продуктивність праці, стан морального здоров`я, зокрема, викликав почуття занепокоєння, розчарування та хвилювання через необхідність ремонту, витрат часу на відновлення транспортного засобу та вирішення супутніх питань.

Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач одразу залишив місце події. На момент оформлення ДТП компетентними органами відповідач був відсутній, що ускладнило з`ясування всіх обставин інциденту.

З огляду на вищевказане, вважає, що дії відповідача завдали позивачу суттєвої моральної шкоди, яка потребує компенсації та яку він оцінює в розмірі 10 000,00 грн.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 968,96 грн., витрат на професійну правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 06.02.2025 року за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Лебєдєва Т.О. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач в судові засідання, які були призначені на 24.03.2025р. о 10.00год, 14.05.2025р. о 09.45год не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву не подав.

Копія позовної заяви з додатками скеровувалася позивачем відповідачу рекомендованим листом, що стверджується описом вкладення «Укрпошта» від 10.12.2024

Копія ухвали про відкриття провадження скерована відповідачу супровідним листом за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Лист повернувся на адресу суду 11.03.2025 року з відміткою поштового відділення про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А також повідомлявся SMSповідомленням на номер його мобільного телефону, що підтверджується довідкою про доставку SMSповідомлення від 24.03.2025р.

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подав.

Враховуючи наведене, суд, зі згоди представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши вступне слово представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки Renault Koleos, державний номерний знак НОМЕР_3 , що посвідчується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

10.07.2024 року о 18:43 год. сталась дорожньо-транспортна пригода у смт. Брюховичі, лісовий масив на вул. Львівська, кооператив «Гвоздика», під час якої водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Land Rover» проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль позивача, внаслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічне пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 30.08.2024 року у справі № 466/7853/24 провадження № 3/466/2377/24 відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадянин, що становить 850 гривень в дохід держави.

Згідно із листом ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» від 09.10.2024 року, позивачу було повідомлено, що згідно із заяви від 29.07.2024 року за договором (полісом) №216027237, (дата події, а саме дорожньо-транспортної пригоди за участі позивача, де останньому було завдано матеріальної шкоди, - 10.07.2024 року) прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи 3 200,00грн., у розмірі 10 534,00грн. та перераховано на реквізити ОСОБА_2 , що вказані у заяві.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про страхування» серед обов`язків страховика визначено, що при настанні страхового випадку він має здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

За змістом ст.ст.9, 22 - 31, 35, 36 згаданого Закону, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Абзац 2 частини 1 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття «франшиза» міститься в статті 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР, відповідно до якої франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон №1961-IV) зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (п. 36.6 ст. 36 Закону №1961-IV).

За встановлених обставин, зважаючи на те, що страховиком, у якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, було виплачено суму погодженого страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, визначеної в полісі № 216027237 в розмірі 3 200,00 грн., суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 3 200,00грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач просить відшкодувати моральну шкоду, яку оцінює в 10 000грн. Ця шкода, зі слів позивача полягала в душевних стражданнях, погіршенні самопочуття та постійним перебуванням у стані напруги. Внаслідок даної події позивач був змушений витратити кілька годин для оформлення ДТП співробітниками Національної поліції України, чим був порушений його внормований ритм життя та спричинений стрес. Факт пошкодження автомобіля негативно вплинув на продуктивність праці, стан морального здоров`я, зокрема, викликав почуття занепокоєння, розчарування та хвилювання через необхідність ремонту, витрат часу на відновлення транспортного засобу та вирішення супутніх питань.

Однак, позивач не обґрунтував доказами заявлений ним розмір моральної шкоди в сумі 10000грн.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи характер заподіяних збитків, обставини, за яких вони були заподіяні, виходячи із принципу розумності та справедливості суд робить висновок про те, що внаслідок пошкодження автомобіля, власником якого є позивач, з вини відповідача, позивачеві заподіяно моральну шкоду. Проте заявлений позивачем розмір цієї шкоди є завищеним Стягнення з відповідача 5 000 грн. моральної шкоди буде достатньою сатисфакцією понесених позивачем моральних страждань.

Крім цього, позивач поніс витрати на правову допомогу.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору про надання правничої допомоги №9756245_2-АКТУМ від 10.10.2024 року, Акту наданих послуг №1 від 06.11.2024, квитанції до прибуткового касового ордера №9756245_2-АКТУМ від 06.11.2024.

Позивач просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 15 000 грн.

На думку суду витрати на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі також є завищеними. Згідно ст.141ЦПК України, враховуючи категорію справи, яка не є складною та час, який захисник міг би витратити на підготовку матеріалів, обсяг наданої адвокатом правничої допомоги, значення справи для сторін та ціну позову, суд вважає стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. співмірним, розумним та обґрунтованим.

Крім того, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати в розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) 3 200,00грн. матеріальної шкоди, 5 000,00грн. у відшкодування моральної шкоди, а також 968,96грн. у відшкодування судового збору та 5000,00грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 травня 2025 року.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська