Справа № 718/1136/25
Провадження 2/718/363/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2025 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Масюк Л.О., секретаря судових засідань Харабара А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу №718/1136/25 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що між ним та відповідачкою ОСОБА_2 07 серпня 2015 року зареєстровано шлюб, про що свідчить актовий запис №1269, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції.

Вказує, що у них із відповідачкою народивлась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що їхнє подружнє життя з відповідачкою не склалося. Він глибоко переконаний, що немає сенсу продовжувати їхні стосунки, оскільки сім`я розпалася через втрату взаєморозуміння та неможливість дійти згоди навіть у побутових питаннях, шлюб існує лише формально, сімейне життя фактично припинилося. Розбіжності у поглядах на життя та постійні конфлікти призвели до відчуження, втрати поваги та довіри, що є основою будь-якої сім`ї.

Посилається на те, що їхні стосунки завершилися вже давно. Через конфлікти вони розійшлися і живуть окремо протягом тривалого часу.

Враховуючи ці обставини, вважає, що збереження шлюбу неможливе, сім`я остаточно розпалася. Подальше існування шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому він хоче його розірвати. Відновлювати стосунки з відповідачкою не бажає.

Крім цього, вказує на те, що між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання доньки після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, участі у вихованні дитини того з батьків, який проживатиме окремо. Ці всі обставини передбачені нотаріально посвідченим договором про визначення місця проживання дитини та участі батьків у її вихованні від 25 квітня 2025 року .

Також вказує на те, що він вже більше чотирьох місяців проживає разом із донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , окремо від ОСОБА_2 , що підтверджується актом про фактичне місце проживання.

Наразі саме він, ОСОБА_1 , самостійно виховує доньку, ОСОБА_3 , забезпечуючи всі її потреби: харчування, лікування, одяг, навчання та розвиток. Створює всі необхідні умови для комфортного проживання та нормального розвитку дитини в атмосфері любові й матеріальної забезпеченості.

Крім того, позивач зазначає, що також активно займається питаннями здоров`я доньки, супроводжує її до лікаря і забезпечує регулярні обстеження, профілактичні медичні огляди та медичні препарати при потребі.

Також вказує, що саме він займається вихованням своєї доньки, контролює її навчання, забезпечує всім необхідним для належного та різностороннього розвитку дитини, приводить та забирає доньку з садочка, регулярно відвідує збори та виконує рекомендації вихователів.

Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» він, ОСОБА_1 , не притягувався та не притягується до кримінальної відповідальності, незнятої чи непогашеної судимості немає, відомостей про розшук немає.

Вважає за потрібне вказати, що він є фізичною особою-підприємцем та має постійний дохід, який дає змогу йому утримивути доньку.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, необхідно йому для можливості пересування з дитиною без документальної згоди матері, зняття доньки з реєстрації місця проживання та реєстрації її за новим місцем проживання, можливості забезпечити дитину відпочинком та оздоровленням, оформлення та отримання належних соціальних виплат. Іншим шляхом він не може підтвердити факт самостійного виховання дитини батьком.

Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 та залишити проживати дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на його самостійному вихованні та одноособовому утриманні.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак скерував на адресу суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнала. Просить проводити розгляд справи без її участі.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 07 серпня 2015 року зареєстровано шлюб, про що свідчить актовий запис №1269, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.08.2015 року (а.с.7).

Під час зареєстрованого шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28.08.2020 року (а.с.8).

З наданого суду Договору про визначення місце проживання дитини, та участь батьків у її вихованні від 25.04.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Шкляр М.М., вбачається, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про те, що дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде перебувати на утриманні батька, виховуватись ним та проживатиме з батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно паспортних даних ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 10.07.2020 року (а.с.5 зворот).

Згідно Акту про фактичне місце проживання вбачається, що ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до педагогічної характеристики від 24.04.2025 року на ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує заклад дошкільної освітим з 19.06.2023 року, середню садову «Б» групу, комбінованого типу №33 «Щаслива малеча» Чернівецької міської ради. За час навчання та виховання зарекомендувала себе як добра та життєрадісна дитина. ОСОБА_4 вступає в контакт з дорослими та дітьми. Швидко адаптується до нових умов. ОСОБА_5 дуже прив`язана до батька, який приводить та забирає дитину з садочка, займається вихованням донечки постійно. Дитина володіє досить великим словниковим запасом, може попросити про допомогу, якщо потребує, пам`ять добре розвинена, полюбляє декламувати вірші та виконує ролі, артистична. Любить малювати та ліпити з пластиліну. Вихованням ОСОБА_6 займається її батько, який переймається та цікавиться життям дитини в садочку, відвідує батьківські збори, є членом батьківського комітеиту. Матеріальним забезпеченням займається виключно батько. Всі потреби щодо харчування, лікування, розвитку належних умов навчання, створює необхідні умови для життя та нормального розвитку дитини також батько (а.с.11).

Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 25.04.2025 року є особою, стосовно якої: відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні, відомості про розшук відсутні (а.с.12).

Відповідно до Виписки з Єдиного державну реєстру юридичних осіб, фізични осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (а.с.13).

Письмовими поясненнями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стверджується, що в 2015 році ОСОБА_9 та ОСОБА_10 одружились. Згодом в 2020 році у подружжя народилася донька ОСОБА_5 . ОСОБА_9 дуже тішився народженням донки. На їхню думку, саме батько має більшу прив`язаність із донькою ніж її матір. Також ОСОБА_9 час від часу ділився конфліктними ситуаціями, які часто виникали між подружжям, коли ті ще проживали разом.

Зазначають, що з розмов ОСОБА_9 їм стало відомо, що в нього в сімї є негаразди, конфлікти та непорозуміння з дружиною, а тому вони з дружиною в кінці 2024 року вирішили жити окремо та планують розлучитися. Після чого ОСОБА_9 сам виховує доньку, займається її навчанням, проводить спільне дозвілля з нею, грається та розважається. Утриманням ОСОБА_5 також займається виключно батько, купує все необхідне для належного рівня життя та розвитку дитини (а.с.14, 18).

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

На даний час шлюб між позивачем та відповідачкою носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим.

З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, за таких обставин його слід розірвати.

При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та жінки і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої доньки.

При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК України (ст.1 СК).

Частиною 1 статті 121 СК передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст.141 СК, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст.150-151 СК.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.06.2018 по справі № 822/2446/17, дійшов висновку, що поняття «одинокий батько» та «одинока матір» є тотожними, та зазначив: відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року (далі - Постанова Пленуму ВСУ), одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Позаяк, правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму ВСУ. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Висновки суду

Судом встановлено, що малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батько самостійно виховує доньку, піклується про її здоров`я, забезпечує належний рівень її розвитку, без участі матері. Мати дитини ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, і не заперечує щоб залишити доньку ОСОБА_5 проживати із батьком на його самостійному утриманні та вихованні.

Батьки малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно між собою визначили місце проживання дитини, порядок її утримання та виховання, що стверджується Договором про визначення місце проживання дитини та участь батьків у її вихованні від 25.04.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Шкляр М.М.

А тому, враховуючи, що сторони між собою досягли згоди щодо того, з ким із батьків буде проживати неповнолітня дочка, суд рахує, що позов підлягає до задоволення в цій частині і місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визначити з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що не суперечитиме інтересам дитини, адже в суді встановлено факт самостійного виховання та утримання дитини її батьком, без участі матері, яка проживає окремо.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 133, 141, 211, 247, 263-265, 268, 273, 274, 279, 315-319,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВ А Л И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, який зареєстрований 07 серпня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №1269, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 на його самостійному вихованні та одноособовому утриманні.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кіцманського

районного суду Масюк Л.О.