ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 644/6853/23
Номер провадження 22-ц/818/1623/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2024 року в складі судді Шевченка С.В. по справі № 644/6853/23 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 19 вересня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка власним підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, внаслідок чого станом 14 лютого 2023 року має заборгованість за кредитом в розмірі 47177 грн 47 грн, з яких: 38592 грн 61 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 8584 грн. 86 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг від 19 вересня 2008 року у розмірі 47177,47 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Заочне рішення суду мотивовано тим, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана відповідачем, не зазначено порядок та розмір нарахування відсотків. Доказів, на які умови нарахування відсотків надав згоду відповідач при зверненні з метою отримання банківських послуг у 2008 році, матеріали справи не містять. Також, ОСОБА_1 в період дії кредитного договору в рахунок погашення заборгованості за кредитом внесені кошти, що перевищують розмір кредитного ліміту 35000 грн, а тому підстави для стягнення заборгованості відсутні.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 25 грудня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, Банк просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторонами було узгоджено всі істотні умови кредитування, у тому числі отримання кредиту та порядок нарахування та сплати відсотків, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості у заявленому Банком розмірі.

Відповідачка користувалась кредитними коштами з 06 листопада 2008 року (перше зняття кредитних коштів) по 27 січня 2022 року - знімала кошти в банкоматах, вносила кошти на погашення кредиту, перераховувала кошти з додатку «Приват24» тощо, що свідчить про погодження нею умов кредитування.

Заявою від 19 вересня 2008 року, а також Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна. 55 днів пільгового періоду» від 19 вересня 2008 року передбачено, що базова процентна ставка складає 22.8 % на рік (1.9 % на місяць). Довідкою передбачено порядок та розмір сплати позичальником неустойки.

12 червня 2020 року було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту, в якій вона погодилася, зі змінами до основного зобов`язання від 19 вересня 2008 року.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше, ніж 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 вересня 2008 року відповідачу було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 .

12 червня 2020 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також паспорт споживчого кредиту. Відповідно до вказаного паспорту інформація, зазначена в ньому, зберігає чинність та є актуальною до 27 червня 2020 року Також, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с.61-81).

Відповідно до вказаної анкети сума кредитного ліміту становить 50000 грн для карт «Універсальна», 75000 грн- для карт «Універсальна Gold», процентна ставка 43,2% для карт «Універсальна», для карт «Універсальна Gold» - 42%.

Згідно з довідкою про видачу кредитних карт відповідачем було отримано 6 кредитні картки, остання № НОМЕР_2 строком дії до березня 2024 року (а. с. 60).

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформлений на ОСОБА_1 кредитний ліміт, встановлений 10 жовтня 2010 року в розмірі 500 грн, в подальшому змінювався та його максимальний розмір становив 35000 грн ( з 24 вересня 2020 року по 10 червня 2022 року) (а. с. 59).

За розрахунком Банку станом на 14 лютого 2023 року у відповідача наявна заборгованість, яка складає 47177,47 грн, з яких 38592,61- заборгованість за кредитом, 8584,86 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 8-25).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Також, відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для нарахування та стягнення процентів, оскільки їх розмір не був погоджених сторонами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що наданий відповідачу кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тобто ОСОБА_1 використовувала кредитні кошти, погашала заборгованість та знову користувався кредитними коштами, а тому у неї наявна заборгованість за тілом кредиту, яка підлягає стягненню. Також Банк вказував, що шляхом підписання анкети-заяви клієнта - фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та Паспорту споживчого кредиту 12 червня 2020 року, відповідачка погодилась зі змінами до основного зобов`язання від 19 вересня 2008 року.

Як вбачається з Виписки за Договором № б/н за період з 19 вересня 2008 року по 16 лютого 2023 року відповідачка активно користувалась карткою, вносила на неї кошти, станом на 12 червня 2020 року баланс на картці ОСОБА_1 становив 52330 грн.

В подальшому відповідачка продовжувала користувалися карткою, робити покупки, знімати готівку та поповнювати картковий рахунок, проте 11 грудня 2020 року сума витрат почала перевищувала суму надходжень, що призвело до системного використання відповідачкою кредитних коштів та збільшення розміру заборгованості. Станом на 28 січня 2022 року після здійснення ОСОБА_1 переказу баланс на картці становив (-34980 грн). Надалі операцій по картці на погашення боргу відповідачкою не здійснювались, у зв`язку з чим Банком щомісячно нараховувались відсотки за користування кредитом. Станом на 01 січня 2023 року розмір заборгованості становив (- 47177,47) грн (а.с. 26-58).

Отже, від`ємний баланс та рахунку здебільшого обумовлений саме видатковими операціями, тобто, фактичним використанням кредитних коштів. ОСОБА_1 не спростувала факт отримання кредитної картки та отримання за нею кредитних коштів, не заперечувала факт укладення кредитного договору та свого контррозрахунку або доказів погашення боргу також не надала.

Також, судова колегія враховує, що розмір відсоткової ставки, за якою було здійснено нарахування відсотків, не перевищує розмір відсотків, передбачених анкетою заявою.

Встановивши, що сторонами досягнуто істотних умов кредитування, у зв`язку з чим укладено кредитний договір, проте фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, судова колегія вважає, що наявні підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з позовом Банком сплачено 2684 грн, з апеляційною скаргою 4026 грн (а.с. 89,134).

Зважаючи, що позов АТ КБ «Приват Банк» задоволено, вказані витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського 1Д, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 19 вересня 2008 року у розмірі 47177 ( сорок сім тисяч сто сімдесят сім) грн 47 коп. та 6710 (шість тисяч сімсот десять) грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 травня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина