г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/659/24
Номер провадження 2/213/50/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Алексєєва О.В., розглянувши заяву відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Алексєєва Олексія Володимировича,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа №213/659/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту дійсним.

22 травня 2025 року на адресу суду надійшла заява відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді Алексєєва О.В. На обгрунтування заяви, відповідачка вказує, що суддя Алексєєв О.В. в порушення норм ЦПК в судовому засіданні 20 травня 2025 року розглянув клопотання ОСОБА_2 про виключення зі складу учасників справи відповідача ОСОБА_3 неповноважним складом суду, суддя мав розглянути спочатку заперечення на свої дії, у разі неприйняття заперечень негайно розглянути питання щодо свого відводу: без залучення у справі представників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що позбавило відповідача право на захист; без роз`яснення відповідачу ОСОБА_3 його прав відповідно до ч.5 ст.51 ЦПК України про компенсацію судових витрат; без постановлення письмової ухвали 20 травня 2025 року, протокольна ухвала не містила мотивувальної частини, не зазначено право на оскарження такої ухвали, ухвала постановлена поза межами судового засідання. Також зазначає, що в судовому засіданні 03 квітня 2025 року головуючим суддею не вжито заходів щодо вручення позовної заяви з додатками відповідачу ОСОБА_1 . Крім того, 07 квітня 2025 року Чепигіною Л.М. подано заяву про відвід судді Алексєєва О.В., проте останнім було порушено порядок розгляду такого відводу, а саме особисто розглянув свій відвід, що свідчить про його особисту зацікавленість у розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не бачить необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши заяву, дійшов висновку, що заява про відвід є необґрунтованою.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Отже, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, а саме суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частинами 2, 3 статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч.5 ст.259 ЦПК України ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.

Отже ухвала суду від 20 травня 2025 року про виключення ОСОБА_3 з кола відповідачів у справі постановлена судом без оформлення окремого документа, про що зазначено у протоколі судового засідання, і оформлена окремим документом після закінчення судового засідання, що відповідає положенням частини п`ятої статті 259 ЦПК України.

Суд зазначає, що копія позову з додатками відповідачкою ОСОБА_1 була отримана 29 квітня 2024 року, про що свідчить її розписка (а.с. 67 т.1).

Із заявленого ОСОБА_1 відводу зрозуміло, що відповідач не погоджується із ухваленими суддею процесуальними рішеннями у справі, що не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Отже, зазначені відповідачкою доводи, які викладені в заяві про відвід, не є підставами для відводу судді, передбаченими ст. ст. 36, 37 ЦПК України. Жодних обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді - не доведено, тому заява про відвід є необґрунтованою.

Головуючий у справі суддя Алексєєв О.В. вважає за необхідне заявити самовідвід у справі, виходячи з неодноразово заявлених йому відводів відповідачем у справі ОСОБА_1 свідчить про її явну недовіру до головуючого у справі судді Алексєєва О.В. та перешкоджає вчасному і належному розгляду справи. Тому задля уникнення затягування строків розгляду справи, ураховуючи право сторони на розгляд справи складом суду, який вселяє повну довіру до розгляду справи, вважаю необхідним заявити самовідвід від розгляду справи на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

За змістом частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4 листопада 1950 року ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії», від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Згідно із пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року

№2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Підстави для самовідводу (відводу) судді закріплені у статті 36 ЦПК України, за змістом пункту п`ятого частини першої якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У частині першій статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом (частина дев`ята статті 40 ЦПК України).

Як видно із рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лауко проти Словаччини» Європейський суд наголосив, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи. Адже заявник не може в повній мірі скористатись своїми правами для свого захисту, що може мати наслідком підірвання справедливості судового розгляду.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору. Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Беручи до уваги вищевикладене, виходячи з необхідності уникнення напруження та недовіри у судовому провадженні, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, а також для попередження виникнення у сторін будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді, що в подальшому може негативно вплинути на об`єктивність постановленого рішення у справі, суд вважає необхідним задовольнити заяву судді Алексєєва О.В. про самовідвід.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 33, 36, 39, 40 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Алексєєва О.В. необґрунтованою.

Задовольнити самовідвід судді Алексєєва Олексія Володимировича від розгляду цивільної справи №213/659/24 (провадження 2/213/50/25) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту дійсним.

Цивільну справу №213/659/24 (провадження 2/213/50/25) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту дійсним передати до канцелярії Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для здійснення повторного автоматизованого розподілу відповідно до положень статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 22 травня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Алексєєв