П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Миколаїв

справа №468/2518/24

провадження №22-ц/812/890/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 березня 2025 року, ухвалене під головуванням суді Муругова В. В. у приміщенні суду у м. Баштанка Миколаївської області, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика» або Товариство) подало до суду зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

21 лютого 2024 року між Товариством та ОСОБА_1 було укладено договір №473836-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами цього договору відповідач отримав кредит у сумі 21 000 грн зі сплатою щоденних відсотків у розмірі 1,15012099% (знижена процентна ставка) та 2% (стандартна процентна ставка). Строк кредитування до 07 серпня 2024 року.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував. Протягом дії договору він здійснив погашення заборгованості на загальну суму 22 331,31 грн.

У зв`язку з цим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18 грудня 2024 року становить 50 959,05 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 18 320,57 грн та заборгованості по відсотках у сумі 32 638,48 грн.

Посилаючись на зазначене, ТОВ «Бізнес Позика» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 50 959,05 грн та судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

Відповідач зазначав, що на виконання умов договору він здійснив часткове погашення заборгованості за кредитом у сумі 22 331,31 грн, з яких на погашення заборгованості за тілом ним сплачено 2679,43 грн, на погашення заборгованості за відсотками 16 501,88 грн та на погашення комісії 3150 грн. Посилаючись на те, що за час дії кредитного договору він мав сплатити відсотки у сумі 30 450 грн, а сплатив 16 501,88 грн, відповідач вважав, що заборгованість його перед позивачем зі сплати відсотків становить 13 948,12 грн, а не 32 638,48 грн, як це зазначає позивач. Нарахування йому позивачем комісії відповідач вважав неправомірним, а тому просив сплачену ним суму комісії відрахувати від загальної заборгованості.

Остаточно відповідач визнав, що має перед позивачем заборгованість за кредитним договором на суму 29 118,69 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 березня 2025 року позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено.

З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 50 959,05 грн, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів належними доказами факт укладання з відповідачем кредитного договору та наявність у останнього заборгованості за договором.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика».

Обґрунтовуючи свою скаргу, ОСОБА_1 вказував на те, що суд першої інстанції неправильно оцінив досліджені докази, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Зокрема відповідач вказував на те, що ТОВ «Бізнес Позика» не надало належних та допустимих доказів укладання між сторонами кредитного договору, оскільки відсутнє підтвердження його підписання електронним підписом.

Також відповідач зазначав про відсутність доказів на підтвердження надання йому з боку ТОВ «Бізнес Позика» кредитних коштів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

21 лютого 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання кредиту №473836-КС-006, який був підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-0230. Про вказане свідчить текст договору та візуальна форма послідовності дій клієнта в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.tpozyka.com (а.с.30-39, 60-61).

Умовами пунктів 3.1-3.2.2 кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок Позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору.

Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі Проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний у п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче.

У разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно з погодженим Сторонами графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4 Договору.

Сторони домовилися, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3 та Додатку №1 до Договору (за виключенням дострокового повернення Кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додтаку№1 до Договору та до закінчення строку дії договору.

За умовами цього договору відповідач отримав на вказану ним у заяві платіжну картку № НОМЕР_1 кредит у сумі 21 000 грн зі сплатою щоденних відсотків у розмірі 1,15012099% (знижена процентна ставка) та 2% (стандартна процентна ставка) та одноразової комісії за надання кредиту у сумі 3150 грн. Строк кредитування до 07 серпня 2024 року.

Інформаційною довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі онлайн» засвідчено проведення транзакції №40853-77177-59773 на суму 21 000 грн 21 лютого 2024 року о 19:48:39 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на платіжну картку НОМЕР_3 (Monobank) за кредитним договором №473836-КС-006 від 21 лютого 2024 року.

Протягом дії договору позичальник ОСОБА_1 здійснив погашення заборгованості за кредитом на загальну суму 22 331,31 грн, з яких на погашення тіла кредиту 2679,43 грн, на погашення відсотків 16 501,88 грн, на погашення комісії 3150 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 07 серпня 2024 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитом на суму 50 959,05 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 18 320,57 грн та заборгованості по відсотках у сумі 32 638,48 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Стаття 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачає, що електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика», суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів належними доказами факт укладання з відповідачем кредитного договору та наявність заборгованості у останнього.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин, у мотивувальній частині рішення зазначив відповідні норми цивільного законодавства, навів їх зміст, дав оцінку наданим сторонами доказам.

Апеляційний суд, погоджуючись з цими висновками суду першої інстанції, вважає недоцільним повторне наведення обґрунтувань на спростування доводів апеляційної скарги, які вже були оцінені судом. Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що хоча пункт перший статті 6 Конвенції і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Відхиляючи скаргу, апеляційний суд, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення ЄСПЛ від 21 січня 1999 року у справі «Гарсіа Руїз проти Іспанії»).

Досліджені докази свідчать, що належними та допустимими доказами підтверджений факт укладання між Товариством та ОСОБА_1 кредитного договору на суму 21 000 грн у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору щодо надання позичальнику кредитних коштів та невиконання у повній мірі останнім зобов`язань з повернення кредитних коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитними коштами, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача.

Серед іншого факти укладання кредитного договору, отримання кредитних коштів, внесення коштів на погашення кредитної заборгованості підтверджено самим ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву.

Розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором відповідає його умовам, які були узгоджені ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис на договорі.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 березня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 23 травня 2025 року.