РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Кіріченко К.В.,

в присутності

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортний засіб

встановив:

У грудні 2023 року позивач ОСОБА_2 , через представника ОСОБА_1 , звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва, ухвалою якого від 04.09.2024 справу направлено за підсудністю до Ленінського (на теперішній час Інгульський) районного суду міста Миколаєва про визнання права власності на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі CL 63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , загальний легковий купе В, колір чорний.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 18.04.2021 між сторонами був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу у простій письмовій формі.

На момент укладення договору спірний транспортний засіб належав відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданим Центром 8046 (дата першої реєстрації 17.10.2009).

Відповідно до пункту 2.1 договору право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання даного договору.

Продаж транспортно засобу проводився за 260000,00 грн., що еквівалентне 10000,00 дол.США, які ОСОБА_2 повністю сплатила продавцю до підписання цього договору.

ОСОБА_3 була складена розписка про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 260000,00 грн., в рахунок проданого ним автомобіля.

18.04.2021 сторони склали акт приймання-передачі транспортного засобу та одночасно з передачею транспортного засобу продавець передав, а покупець прийняла документи на транспортний засіб (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) та ключі він нього.

Таким чином, сторони виконали всі суттєві вимоги угоди, викладені в договорі від 18.04.2021.

Так як ОСОБА_3 терміново виїхав за межі Києва та Київської області і не встиг зняти автомобіль з реєстраційного обліку то пообіцяв позивачу зробити це відразу по поверненню.

В подальшому, позивач намагалося зв`язатися із відповідачем по телефону та приїжджала до нього додому для вирішення питання перереєстрації транспортного засобу, але відповідач її вимоги ігнорує.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Цією ухвалою вирубувано від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях відомості щодо реєстрації спірного транспортного засобу.

Ухвало суду від 16.04.2025 витребувано від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях відомості щодо обтяжень накладених на спірний транспортний засіб.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся неодноразово та належним чином, що не перешкоджає розгляду заяви за його відсутності.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 18.04.2021 в простій письмовій формі між відповідачем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_2 був укладений Договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», моделі CL 63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 1 договору, передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна за місцезнаходженням покупця у м.Києві шляхом підписання акта приймання-передачі транспортного засобу.

Право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання договору (пункт 2.2 договору).

За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 260000,00 грн. (пункт 3.1 договору).

18.04.2021 сторони підписали акт приймання-передачі транспортного засобу, яким крім транспортного засобу, засвідчили передачу покупцю свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключів від нього.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 спірний транспортний засіб зареєстровано на ім`я ОСОБА_3 .

18.04.2021 ОСОБА_3 склав розписку про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 10000,00 грн., що еквівалентно 260000,00 грн. за спірний транспортний засіб, за договором купівлі-продажу від 18.04.2021.

17.02.2025 Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях на виконання ухвали суду від 13.01.2025 повідомив, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, вказаний у запиті автомобіль марки Mercedes-Benz CL 63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За повідомленням Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях від 02.05.2025, згідно Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал національної поліції України» транспортний засіб марки Mercedes-Benz CL 63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оголошено в розшук на підставі постанови про розшук майна боржника від 21.03.2023 ВП № 66401618, відомості внесено приватним виконавцем Баришніковим А.Д., а також на підставі постанови про розшук майна боржника від 08.07.2022 ВП № 68592428, відомості внесено Інгульським відділом державної виконавчої служби у м.Миколаєві.

Із змісту позову вбачається, що позивач намагалася вирішити спір в досудовому порядку та зверталася до відповідача з вимогами здійснити перереєстрацію транспортного засобу, але її вимоги були проігноровані. У зв`язку із цим, позивач вважає, що її порушене право підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спірний автомобіль.

Правове обґрунтування та мотиви суду.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Частинами першою, третьою статті 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України).

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правове регулювання відносин щодо купівлі-продажу транспортних засобів, здійснюється на підставі ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у нормах Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 № 1200 (далі - Порядок № 1200), та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок № 1388), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки договорів.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 34 Закону України «Про дорожній рух» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами МВС України.

Згідно з частинами четвертою, шостою статті 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо). Порядок державної реєстрації транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Абзацами четвертим, шостим пункту 12 Порядку № 1200 передбачено, що оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС України і Держпродспоживслужбі бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС України.

Абзацом першим пункту 8 Порядку № 1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»).

Також пунктом 8 Порядку № 1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів і є підставою для їх реєстрації за новим власником. Такими документами є, зокрема, оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС України бланках;

укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС України у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС України, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС України транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу та договір купівлі-продажу предмета лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів або акт про реалізацію активів на електронних торгах, виданий Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; акт про придбання товару на електронному аукціоні, виданий митним органом у разі продажу транспортних засобів у випадках, передбачених статтею 243 Митного кодексу України; договір купівлі-продажу, оформлений в електронному вигляді через електронний кабінет водія або Єдиний державний веб-портал електронних послуг.

Відповідно до абзацу першого пункту 33 Поряду № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця реєстрації або найменування власників - юридичних осіб (крім зміни найменування юридичної особи у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство), місця проживання або прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі заміни номерних знаків, отримання чи перезакріплення індивідуальних номерних знаків, зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Отже, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Схожі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі № 166/817/22 (провадження № 61-1634св23). Такого ж висновку дотримується Верховний Суд в постанові від 18.10.2023 у справі № 756/17321/21 (провадження № 61-9191св23).

Крім іншого, в постанові від 18.10.2023 у справі № 756/17321/21 (провадження № 61-9191св23) Верховний Суд вказав, що «Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами цієї статті позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує право власності. Позивачем за вимогами про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.».

За частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Встановлено, що сторони у справі уклали договір купівлі-продажу у простій письмовій формі, не дотримали спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на спірний автомобіль, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах.

Тому враховуючи наведене та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність правих підстав для задоволення позову.

Щодо посилання позивача на висновок наведений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в справі № 911/1278/20 вони є помилковими, оскільки встановлені у вказаній справі обставини не є подібними справі, що розглядається.

Так, у господарській справі № 911/1278/20 товариство з обмеженою відповідальністю просило визнати за ним право власності на екскаватори гусеничні і зняти арешт з них, накладений приватним виконавцем. Вимоги мотивовані тим, що постановою приватного виконавця у межах зведеного виконавчого провадження про стягнення боргу з відповідача 1 на користь відповідача 2 накладено арешт, зокрема, на спірні екскаватори; зазначене майно описане та арештоване, у подальшому відбулися електронні торги, які наразі зупинені. Позивач доводив, що він набув у власність спірні екскаватори на підставі договору купівлі-продажу технологічних транспортних засобів, а відповідач 1 користується ними на умовах оренди. Позивач зауважив, що накладення у зведеному виконавчому провадженні, яке здійснюється щодо відповідача 1, арешту на спірні екскаватори та проведення торгів з їх реалізації на погашення заборгованості відповідача 1 перед відповідачем 2 порушує права позивача як власника цього майна. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у задоволенні позову відмовлено.

Касаційний суд вказував, що правове регулювання відносин щодо купівлі-продажу транспортних засобів, здійснюється на підставі загальних положень ЦК України про перехід права власності за договором, спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та прийнятих на його виконання нормативних актів відповідних органів, що регламентують порядок державної реєстрації окремих видів транспортних засобів. Право власності на спірні транспортні засоби за договором від 01.08.2016 не перейшло до позивача на час накладення арешту на них приватними виконавцем постановою 30.09.2019. А послідуюча зміна умов переходу права власності з виключенням вимоги щодо державної перереєстрації (як його складової частини за додатковою угодою від 18.06.2021 року) не надає позивачу права на визнання в судовому порядку права власності на спірне рухоме майно як таке, що було обтяжене згідно з постановою судового виконавця про накладення арешту на спірні транспортні засоби 30.09.2019. Дії позивача, направлені на зловживання правом з наміром перешкодити відповідачу 2 задовольнити свої вимоги до відповідача 1 в ході виконавчого провадження з виконання судових рішень про стягнення кредитних заборгованостей з відповідача 1 не підлягають судовому захисту.

Щодо заяви представника позивача, яка була подана до Голосіївського районного суду міста Києва про залишення позову без розгляду, то в ході розгляду справи Інгульським районним судом міста Миколаєва представник позивача надала заяву про залишення вказаної заяви без розгляду, а тому враховуючи процесуальне право сторони, спір вирішено судом по суті.

У зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову розподіл витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, не здійснюється.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на транспортний засіб відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації проживання : АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 26.05.2025.

Суддя І.В.Коваленко