КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
провадження №22-ц/824/7220/2025
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),
суддів - Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.
при секретарі Мудрак Р. Р.
за участі: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,
адвоката Сажієнко І. О., в інтересах Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж цивільного будівництва»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві питання про ухвалення додаткового рішення
у цивільній справі № 752/7033/24
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року у позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 грудня 2024 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення про задоволення позову. Скасовано наказ Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж цивільного будівництва» №185к від 16.10.2023 «Про звільнення». Поновлено ОСОБА_1 на посаді двірника з 17 жовтня 2023 року.

Стягнуто з Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж цивільного будівництва» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу (без урахування обов`язкових зборів та платежів) у розмірі 126 995 грн 82 коп.

Стягнуто з Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж цивільного будівництва» () судовий збір в сумі 6 203 грн 48 коп. в дохід Держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Ухвалюючи у даній справі нове судове рішення судом апеляційної інстанції не вирішені позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення із відповідача моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, яку він обґрунтовував тим, що є інвалідом ІІ групи й відчував приниження, незахищеність та постійний стрес через порушення його прав роботодавцем, адже повідомив про інвалідність адміністрацію роботодавця при прийнятті на роботу, надавши індивідуальну програму реабілітації, утім роботодавець не створив належних умов праці для позивача, зокрема, не забезпечив належним обсягом роботи, спецодягом та не враховував рекомендації індивідуальної програми реабілітації.

Вирішуючи такі вимоги колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону (стаття 237-1 КЗпП України) містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зважаючи на те, що внаслідок незаконного звільнення позивач зазнав моральних страждань, особливо з огляду на його статус особи з інвалідністю, що робить його більш вразливим до негативних впливів, колегія суддів вважає, що справедливим та обґрунтованим є часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія судів враховує, що роботодавець, не дотримавшись вимог законодавства при звільненні, спричинив позивачу негативні емоційні переживання, пов`язані з втратою роботи, необхідністю захищати свої права в суді, невизначеністю щодо майбутнього працевлаштування.

Оскільки компенсація моральної шкоди не поглинається самим фактом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення, колегія суддів, беручи до уваги характер порушення, глибину страждань позивача та вимоги розумності й справедливості, вважає, що грошова компенсація у розмірі 5 000 грн є належним способом відшкодування моральної шкоди позивачу, який водночас не є надмірним для відповідача.

Отже позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а з Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж цивільного будівництва» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди підлягає 5 000 грн.

Керуючись ст. ст. 270, 381 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж цивільного будівництва» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної додаткової постанови.

Повний текст постанови складено 20 травня 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко