Справа № 463/1034/24 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/744/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І., без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2024 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 01 грудня 2021 року з відповідачем укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08 вересня 2021 року.

За умовами вказаного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язалась надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договорами.

Відповідно до п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Відмови від приєднання до договору споживачами подано не було.

Відповідно до п. 3.1 Договору приєднання розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. А згідно з п. 4.2 Договору приєднання споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

Пунктом 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним "строком внесення плати за спожиту послугу. А відповідно до підпункту 3 пункту 41 споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Згідно довідки про місце реєстрації склад сім`ї та прописку відповідачі зареєстровані, проживають в кватирі АДРЕСА_1 . Глинянський, відповідно, а отже користуються послугами центрального опалення/постачання теплової енергії, які надає ЛМКП "Львівтеплоенерго".

З 01 липня 2014 р. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати.

Квартира АДРЕСА_1 (комерційним) приладом обліку теплової енергії. Відповідно, до 01 грудня 2021 р. нарахування кількості та вартості послуги з центрального опалення за даною адресою проводилися згідно показів загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії на підставі Постанови КМУ від 21 липня 2005 № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання центрального опалення, холодної та гарячої води і водовідведення", а з 01 грудня 2021 року - згідно показів загальнобудинкового комерційнго приладу обліку теплової енергії відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 в редакції постанови КМУ від 08 вересня 2021 № 1022, та відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 № 315.

Відповідно до п. 2.1 Договору приєднання, тарифи на послуги встановлюються уповноваженим органом на момент надання таких послуг, тобто Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Постановою НКРЕКП від 10 грудня 2018 № 1755 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ЛЬВІВСЬКИМ МІСЬКИМ КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ЛЬВІВТЕПЛОЕНЕРГО», яке є виконавцем цих послуг» установлені тарифи, за якими Відповідач зобов`язаний оплачувати надану йому послугу.

Зазначали, що всупереч п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та чинних договорів відповідачі не виконували свого зобов`язання щодо сплати послуги у повному обсязі. Відповідачами були здійснені часткові оплати заборгованості які мають місце до зарахування в погашення заборгованості попереднього періоду (в тому чисті періоду з 01 листопада 2019 року по 30 вересня 2020 року, який врегульований рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 4 листопада 2022 року № 463/13223/21 (копія додається)), що відображено в розрахунку за послугу.

Оплата за спожиті послуги повинна здійснюватися споживачем до кінця розрахункового періоду (місяця). Зазначали, у відповідачів виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2020 року по 01 січня 2024 року в сумі 30 172,82 грн.

Просили стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2020 року по 01 січня 2024 року в сумі 30 172,82 грн., судовий збір в сумі 3028,00 грн. та перераховувати на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в Львівське AT «Ощадбанк», МФО 325796, .

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 30172,82грн.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судовий збір в сумі 1027,33 грн.

Компенсовано Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в сумі 2054,67 грн.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що "Львівське міське комунальне підприємство", створеного за рішенням органу з назвою «Львівська міська рада», створено із порушенням чинного законодавства.

Окрім цього, наголошує, що відповідачі є людьми з інвалідністю, не мають можливості працювати , тому просить врахувати висновок Конституційного суду України N?1-VIII 2018 від 27 лютого 2018 року, де Конституційний суд України дійшов висновку право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист громадян, яке, згідно частини другої статті 46 Конституції України, гарантується загально-обов?язковим державним соціальним страхуванням і не є заробітком громадян або іншим доходом, пов?язаним з будь-яким видом діяльності, а є виключно одним із видів соціальних виплат в розумінні ст. 46 КУ.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року скасувати.

10 квітня 2025 року на адресу суду від представника позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому з доводами, наведеними в апеляційній скарзі не погоджується. Зазначає, що судом вірно встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» надає послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії відповідачам, натомість відповідачі не надали належних доказів протилежного чи неправильності проведених позивачам розрахунків існуючої заборгованості за надані послуги.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 рокузалишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 26 травня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 01 липня 2014 року вважається укладеним між ЛМКП "Львівтеплоенерго", що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води у м.Львові для населення згідно з нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Також встановлено, що 01 грудня 2021 року з відповідачем є укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08 вересня 2021 року.

Відповідно до п. 3.1 Договору приєднання розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно з п. 4.2 Договору приєднання споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

Пунктом 34 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним "строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до підпункту 3 пункту 41 споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Згідно довідки про місце реєстрації склад сім`ї та прописку - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , зареєстровані, проживають в кватирі АДРЕСА_1 , відповідно, а отже користуються послугами центрального опалення/постачання теплової енергії, які надає ЛМКП "Львівтеплоенерго".

З 01 липня 2014 року ОСОБА_2 для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати. Квартира АДРЕСА_1 (комерційним) приладом обліку теплової енергії.

Квартира АДРЕСА_1 (комерційним) приладом обліку теплової енергії. Відповідно, до 01 грудня 2021 року нарахування кількості та вартості послуги з центрального опалення за даною адресою проводилися згідно показів загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії на підставі Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з постачання центрального опалення, холодної та гарячої води і водовідведення",

Факт наявності заборгованості за відповідачами підтверджується матеріалами доданими справи, зокрема відомостями про нарахування та оплату послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 та розрахунком вартості тарифу з надання послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами фактично виникли договірні відносини щодо надання позивачем послуг відповідачам за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку, позивач надавав відповідачам такі послуги, а відповідачі прийняли їх, відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за спожиті комунальні послуги, які їм були надані позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Згідно з ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правовідносини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Згідно з п.13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 за №830, фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, а також факт отримання послуги.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлено договором.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20цього Закону України обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Виходячи із вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 525 Цивільного кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, встановлено, що ЛМКП "Львівтеплоенерго" надає послуги з централізованого опалення, постачання теплопової енергії ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 , де останні зареєстровані проживають є співвасниками та користуються послугами з централізованого опалення.

Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення з 01 липня 2014 року був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даної послуг з метою їх оплати.

Крім того, згідно п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та відповідно до ст. 634 ЦК України, з 1 липня 2014 року з відповідачами, вважається укладеним публічний договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до п. 3 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII договори про надання комунальних послуг, що укладені до введення в дію цього Закону, зберігають свою чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постановою КМУ від 21 серпня 2019 року N? 830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії, в які внесені зміни постановою КМУ від 08 вересня 2021року N?1022 і затверджений типовий договір про надання послуги з постачання теплової енергії. А постановою КМУ від 11 грудня 2019 року N?1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води, в які внесені зміни постановою КМУ від 08вересня 2021 року N?1023 і затверджений типовий договір про надання послуги з постачання гарячої води. Зміни набули чинності з 01 жовтня 2021 року.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Оскільки мешканці будинку АДРЕСА_2 не прийняли модель організації договірних відносин, то між споживачами (мешканцями) та ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважаються укладеними індивідуальні договори про надання послуг.

А тому з 01 грудня 2021 року з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 є укладені індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання, типова форма яких затверджена постановами КМУ; зазначені договори є розміщені на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://1mkp.Ite.lviv.ua.

Дані договори укладаються сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та мають на меті надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.

Важливо зазначити, що відповідно до п. 53 індивідуальних договорів (а також затверджених типових форм цих договорів) вони можуть бути розірвані у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Пунктом 54 індивідуальних договорів визначено, що у разі відключення приміщення споживача від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку цей договір не припиняє своєї дії.

Отже, між позивачем та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав відповідачам послуги з постачання теплової енергії, а відповідачі такими послугами користувалися.

Важливо зазначити, що відсутність підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідна правова позиція сформована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі N? 6-2951цс15:

«Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За таких обставин із загальним висновком судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій про те, що відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє відповідача обов?язку оплачувати надані йому послуги, можна погодитися», а також у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року справі N?750/12850/16-4, від 6 листопада 2019 року у справі N? 642/2858/16.

За адресою ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 нарахування кількості та вартості послуги з центрального опалення до 01 грудня 2021 року проводилося згідно показів вузла обліку теплової енергії відповідно до Правил надання послуг з постачання центрального опалення, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, а з 01 грудня 2021 року - згідно показів вузла обліку теплової енергії відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови КМУ від 08 вересня 2021 № 1022), та відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року N? 315 та встановлених тарифів.

А тому розрахунки за надані послуги здійснювались відповідно до установлених тарифів постановою НКРЕКП від 10 грудня 2018 року N? 1755 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ЛЬВІВСЬКИМ МІСЬКИМ КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ЛЬВІВТЕПЛОЕНЕРГО», яке є виконавцем цих послуг».

Наведені позивачем обставини вище були й встановлені рішенням Личаківського районного судом м. Львова у справі № 463/13223/21 від 6 листопада 2022 року, та перевірені у постанові Львівського апеляційного суду від 25 лютого 2025року, якими позов ЛМКШ

«Львівтеплоенерго» задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ЛМКИ «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 листопада 2019 року по 30 вересня 2021року сумі - 4 412,07 грн.

Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Внаслідок невиконання відповідачами обов`язку щодо оплати наданих послуг з постачання теплової енергії було порушено право позивача на своєчасне отримання оплати за надані послуги.

Скаржником ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено, що позивачем не було надано обсяг послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2020 року по 01 січня 2024 року, за який останній просить стягнути заборгованість.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно із розрахунком заборгованості (а.с. 15-16), наданим позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго», за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 01 грудня 2020 року по 01 січня 2024 року виникла заборгованість в сумі 30 172,82 грн.

При цьому, відповідачі не спростували правильність розрахунку вартості за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії і не надала належних та допустимих доказів щодо не споживання нею наданих послуг.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належним чином не проводили оплату наданих їм послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії згідно умов укладеного договору, у зв`язку з чим в них утворилася заборгованість, що є підставою для стягнення з них на користь позивача суми боргу.

Тому, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» слід стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 30172 гривень 82 копійки.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 фактично дублюють доводи і твердження, які містяться у поданому нею відзиві на позовну заяву (а.с. 33-37), та не містять доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду першої інстанції; які обставини та (чи) докази судом встановлені, досліджені чи оцінені неправильно; які нові обставини та (чи) докази необхідно дослідити в ході апеляційного розгляду справи, тощо.

Повторне викладення скаржником в апеляційній скарзі обставин, норм матеріального права, на які вона посилалався в відзиві на позовну заяву, не становить підставу для скасування оскаржуваного судового рішення.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 є людьми з інвалідністю, не мають можливості працювати через інвалідність, не можуть бути підставою для звільнення відповідачів від оплати послуг та скасування рішення суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 травня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.