К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року місто Київ

справа № 753/17814/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/10393/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Стрижеуса А.М.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мороза Віктора Павловича на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Колесника О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» про визнання недійсним договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» про визнання недійсним договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, в якому просила суд:

визнати недійним договір № 64-1305/2019-4 від 13 травня 2019 року про участь у Фонді фінансування будівництва, який був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» з дати його укладення;

стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» грошові кошти у розмірі 1 296 527,40 грн., які були сплачені за договором № 64-1305/2019-4 від 13 травня 2019 року про участь у Фонді фінансування будівництва;

стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. у якості моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» про визнання недійсним договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

14 березня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просило стягнути із ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.

Заява мотивована тим, що з метою захисту та забезпечення своїх прав, свобод і законних інтересів, отримання професійної правничої допомоги під час розгляду справи, ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» уклало договір надання правничої допомоги від 11 жовтня 2024 року з Адвокатським об`єднанням «Юридична допомога». Відповідно до договору, вартість послуг, які надає Адвокатське об'єднання «Юридична допомога», становить фіксовану суму у розмірі 40 000 грн. Адвокатським об`єднанням «Юридична допомога» надано правову допомогу у вигляді: вивчення матеріалів справи та опрацювання правової позиції для забезпечення правового захисту клієнта при розгляді справи в суді (10 000 грн.); усна консультація клієнта на підставі наданих для вивчення документів та опрацювання чинного законодавства яким врегульовані правовідносини, які є предметом спору (3 000 грн.); підготовка та подача процесуальних документів необхідних для належного захисту клієнта в суді при розгляді справи (клопотань, відзивів на позов, заперечення на відповідь на відзив, тощо…) (12000 грн.); участь в судових засіданнях (15 000 грн.).

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року заяву представника ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» - Пугача С.В. про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» про визнання недійсним договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Мороз В.П. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки доводам представника позивача, які викладені у клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу, що заявлені стороною відповідача до стягнення, тому суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Так, вказував, що у клопотанні було зазначено, що матеріали справи не містять доказів оплати правової допомоги; витрати на правову допомогу, які включають послуги: вивчення матеріалів справи та опрацювання правової позиції для забезпечення захисту клієнта при розгляді справи в суді, усна консультація клієнта на підставі наданих для вивчення документів та опрацювання чинного законодавства яким врегульовані правовідносини, які є предметом спору, підготовка та подача процесуальних документів необхідних для належного захисту клієнта в суді мають організаційний характер та зводяться до єдиної дії - формування правової позиції відповідача по справі та подання відзиву на позов та є складовими відзиву і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги, як окремі послуги. Вважає, що завищеним є і послуги з участі в судових засіданнях в суді першої інстанції у розмірі 15 000 грн. з огляду на незначну тривалість судових засідань. За таких обставин, сторона позивача просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, про які заявлено відповідачем, до 4 000 грн. Вважає, що такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у суді першої інстанції, відповідав би критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, кількості судових засідань, необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом в суді першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Житло-Капітал» адвокат Пугач С.В. просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а додаткове рішення залишити без змін, посилаючись на те, що заявник не навів переконливих доводів щодо незаконності та обгрунтованості оскаржуваного судового рішення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Роздорожний О.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки в судове засідання не повідомив.З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника позивача, перевіривши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

У частині першій статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на професійну правничу допомогу; 2) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» про визнання недійсним договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

14 березня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просило стягнути із ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн.

На підтвердження надання правничої допомоги надано: договір б/н про надання правничої допомоги від 11 жовтня 2024 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Юридична допомога»; додаток № 1 до договору від 11 жовтня 2024 року про надання правничої допомоги, в якому визначено, що вартість послуг, які надає Адвокатське об`єднання відповідно до п. 2.1, по захисту інтересів клієнта по справі № 753/17814/24 становить фіксовану суму 40 000 грн.

Згідно з актом № 1 до договору від 11 жовтня 2024 року про надання правничої допомоги, адвокатським об`єднанням «Юридична допомога» надано правову допомогу у вигляді: вивчення матеріалів справи та опрацювання правової позиції для забезпечення правового захисту клієнта при розгляді справи в суді (10 000 грн.); усна консультація клієнта на підставі наданих для вивчення документів та опрацювання чинного законодавства яким врегульовані правовідносини, які є предметом спору (3 000 грн.); підготовка та подача процесуальних документів необхідних для належного захисту клієнта в суді при розгляді справи (клопотань, відзивів на позов, заперечення на відповідь на відзив, тощо…) (12 000 грн.); участь в судових засіданнях (15 000 грн.).

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих за складністю доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Питання гонорару та рахунків визначено сторонами у вищевказаному договорі про надання правничої допомоги, клієнт прийняв від адвоката відповідні послуги за актом приймання-передачі.

Таким чином, заявник надав докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартості.

Представник позивача у суді першої інстанції заперечував щодо стягнення заявленої суми, подавши заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, вказуючи, що розмір витрат є необгрунтованим та завищеною, неспівмірним із складністю цієї справи, наданим адвокатом послуг у суді, та надані послуги мають організаційний характер та зводяться до єдиної дії - формування правової позиції відповідача по справі та подання відзиву на позов та є складовими відзиву і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги, як окремі послуги. Також взував, що завищеним є і послуги з участі в судових засіданнях в суді першої інстанції у розмірі 15 000 грн. з огляду на незначну тривалість судових засідань.

Суд першої інстанції, вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення та стягуючи витрати на правову допомогу у розмірі заявленому представником відповідача, не надав оцінки запереченням представника позивача щодо розміру витрат, які просив стягнути заявник.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22).

У вказаних постановах Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), а також у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

З урахуванням пункту 3 частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Колегія суддів вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не відповідають обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки фактично послуги: вивчення матеріалів справи та опрацювання правової позиції для забезпечення захисту клієнта при розгляді справи в суді, усна консультація клієнта на підставі наданих для вивчення документів та опрацювання чинного законодавства яким врегульовані правовідносини, які є предметом спору, підготовка та подача процесуальних документів необхідних для належного захисту клієнта в суді мають організаційний характер є однією послугою - формування правової позиції відповідача по справі та подання відзиву на позов та є складовими відзиву і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги, як окремі послуги. Крім того, вартість послуг щодо участі в судових засідання (15 000 грн.), яких було всього 4, з яких 3 судових засідання тривали не більше 15 хв., колегія суддів вважає завищеним.

Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, з огляду на наявність заперечень сторони позивача, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року підлягає зміні, шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Житло-Капітал» суми витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції з 40 000 грн. до 7 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мороза Віктора Павловича задовольнити частково.

Додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року змінити, зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Житло-Капітал» суму витрат на професійну правничу допомогу з 40 000,00 грн. до 7 000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 травня 2025 року.

Головуючий:

Судді: