РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/1707/25

провадження у справі №2/0285/1077/25

21 травня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025 АТ «Перший український міжнародний банк» звернулось до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 48 861 грн. 29 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 31 415 грн. 24 коп., проценти за користування кредитом в розмірі 17 446 грн. 05 коп., а також судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

В обґрунтування позову зазначає, що 05.12.2018 між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту в розмірі 3 000 грн, який згодом було збільшено до 31 800 грн, зі сплатою 47,88% річних та строком кредитування на 12 місяців із продовженням цього строку кредитування на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь якої із сторін. Кредитодавець належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. Однак відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача.

У відзиві на позов відповідач просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження отримання позичальником кредитних коштів. Належними доказами, які можуть підтвердити отримання позичальником коштів є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, оформленні відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також з наданої суду виписці про рух коштів вбачається, що позивачем надано інформацію про рух коштів на банківському рахунку позичальника лише з 15.03.2019, тоді як кредитний договір і відповідно кредитні кошти, відповідач нібито отримав 05.12.2018.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.12.2018 між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту в розмірі 3 000 грн, який згодом було збільшено до 31 800 грн, зі сплатою 47,88% річних та строком кредитування на 12 місяців із продовженням цього строку кредитування на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь якої із сторін (а.с. 8).

Відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитом в сумі 48 861 грн. 29 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 31 415 грн. 24 коп., проценти за користування кредитом в розмірі 17 446 грн. 05 коп. (а.с. 26).

Згідно довідки позивача 05.12.2018 відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 3 000 грн, який 20.05.2021 збільшено до 31 800 грн (а.с. 25 зворот).

Однак, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 31 415 грн. 24 коп.

Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Разом із тим, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до п. 2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача. (а.с. 5 зворот).

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач повинен був надати суду докази з яких можливо встановити виконання позичальником своїх обов`язків за кредитним договором, зокрема щодо перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у позивача та відповідача виникли права і обов`язки згідно умов кредитного договору, оскільки відомостей про зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що доводи позивача щодо виникнення у відповідача зобов`язань за кредитним договором, не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову за необґрунтованістю.

При цьому, суд критично оцінює надану позивачем виписку з особового рахунку позичальника, оскільки кредитний договір укладено 05.12.2018 й відповідно кредитні кошти мали бути надані позичальнику 05.12.2018, однак згідно вказаної виписки відлік руху коштів на рахунку позичальника розпочинається з 15.03.2019. Вказана виписка не підписана посадовою особою та не містить відтиску печатки юридичної особи.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджуються належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволені позову акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст рішенні виготовлено 21.05.2025.

Суддя Т.Б. Сташків