Справа №461/1960/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

секретаря судових засідань Курилюк А.І.,

за участі:

представника позивача Жовтонецького В.М.

представника відповідача Буковинського Т.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину, стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту та страхування №Z06.21653.005641487 від 29.08.2019 року в розмірі 82633,20 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 29.08.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», як страховим агентом з однієї сторони з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони підписано договір кредиту та страхування № Z06.21653.005641487, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 49260 грн., зі сплатою 21,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 07.02.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 82633,20 грн.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», який прийнятий до спільного розгляду з первісним, в якому, з урахуванням зменшених позовних вимог, просить суд застосувати наслідки виконання нею нікчемного правочину, а саме договору кредиту та страхування №Z06.21653.005641487 від 29.08.2019 року, в частині встановлення Акціонерним товариством «Ідея Банк» обов`язку для позичальника сплачувати щомісячно плату за обслуговування кредитної заборгованості, що передбачена пунктом 1.5. вказаного кредитного договору, та стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на її користь надмірно сплачені кошти за кредитним договором в сумі 22659,79 грн.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що пунктом 1.5 кредитного договору, пунктом 9.8.2 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Ідея Банк» банк встановив плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої чітко передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» і таким чином являється нікчемною умовою кредитування.

Зазначає, що банк передбачив в підпунктах 9.15.1. та 9.15.4. пункту 9.15. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Ідея Банк» право позичальника одержувати від банку інформацію про заборгованість за договором кредиту; не частіше одного разу на місяць отримати у банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Також і згідно підпункту 9.17.2. пункту 9.17. Договору КБОФО, банк зобов`язався надавати позичальнику консультації з питань виконання Договору кредиту. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відтак, у зв`язку з тим, що встановлена банком плата за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною умовою кредитування, вважає, що належним способом захисту цивільного права у даному випадку є застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання АТ «Ідея Банк» перерозподілити вже сплачені позичальником кошти в рахунок погашення основного боргу та процентів за користування кредитом, а різницю в надлишку переплачених коштів по кредиту, яка становить 22659,79 грн - повернути позичальнику ОСОБА_1 .

Крім того, у зустрічному позові ОСОБА_1 просила стягнути на її користь 10000 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Рух справи в суді.

13.03.2025 року до суду надійшли матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою суду від 17.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі з викликом сторін в судове засідання.

Ухвалою суду від 08.04.2025 року було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та стягнення коштів до спільного розгляду з первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та об`єднано їх в одне провадження. У зв`язку з прийняттям зустрічної позовної заяви у цій справі було здійснено перехід до її розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.04.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позиція сторін по справі.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити повністю.

У відзиві на зустрічний позов зазначив, що представником відповідача обрано неналежний спосіб захисту, оскільки у разі наявності переплати за кредитним договором, такі кошти, зважаючи на висновки Верховного Суду, мали б стягуватись у порядку статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті. В той же час, представник відповідача просить стягнути такі переплачені кошти з огляду на нікчемність пункту кредитного договору, яким встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості, що не узгоджується з відповідною практикою Верховного суду. Також вказав, що АТ «Ідея Банк» не погоджується із розрахунком надмірно сплачених коштів за кредитом, наданим відповідачем за первісним позовом та на спростування таких розрахунків надав свій детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору без плати за обслуговування кредитної заборгованості, та із зарахуванням раніше сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості по кредитному договору відповідно до вимог ст. 19 ЗУ «Про споживче кредитування» та умов договору кредиту та страхування. Відповідно до вказаного розрахунку переплата за кредитним договором становить 6212,66 грн.

Крім того, представник позивача заперечував проти стягнення з АТ «Ідея Банк» витрат на професійну правову допомогу, які понесла відповідач. оскільки їхня вартість є неспіввісною зі складністю судового спору, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру. Також у тексті договору про надання правової допомоги відсутні посилання на те, що така надаватиметься в рамках вказаної цивільної справи.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував та наполягав на задоволенні зустрічного позову.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 29.08.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Нью Файненс Сервіс», як страховим агентом з однієї сторони з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони підписано договір кредиту та страхування № Z06.21653.005641487, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 49260 грн., зі сплатою 21,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Пунктами 1.1.-1.4 договору встановлено, що банк відкриває клієнту банківський рахунок та надає клієнту кредит, а клієнт отримує його на наступних умовах: тип кредиту цільовий, сума кредиту 49260 грн., процентна ставка змінювана 21,99 річних, строк кредиту 60 місяців.

Відповідно до п. 1.7 договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 49260 грн. на рахунок позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк» МФО 336310, а позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 4273,70 гривень згідно з умовами договору добровільного страхування життя. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна страхування життя» в AT «Ідея Банк».

Пунктом 1.5 встановлено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за надання яких встановлена плата, відповідно до графіку щомісячних платежів за кредитом як «обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими тарифами банку. Тарифи є невід`ємною частиною ДКБФО, та розміщені на веб-сайті Банку: https://ideabank.ua.

Пунктом 3.4. вказаного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку.

Відповідно до п.9.8.2 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за договором кредиту, що включає в себе: надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в контакт-центрі банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, тощо.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 28.12.2023 року.

Згідно з первинно долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, така заборгованість станом на 07.02.2025 року становить 82633,20 грн. та складається із наступного: прострочений борг 33664,94 грн., прострочені проценти 18053,75 грн. При цьому, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 30914,51 грн.

Вказана заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку станом на 07.02.2025 року.

В подальшому, позивачем за первісним позовом було долучено детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту та страхування № Z06.21653.005641487, який проведено без урахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, та із зарахуванням раніше сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості, така становить 0 грн. При цьому, на транзитному рахунку відповідача за первісним позовом. наявний залишок коштів, який становить 6212,66грн., який підлягає поверненню відповідачу як надлишково сплачені нею кошти.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.12.2024 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача. будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Мотиви прийняття рішення судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Разом з цим, як вже було встановлено судом, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 30914,51 грн.

Окрім того, з виписки з банківського рахунку відповідача за первісним позовом вбачається, що останньою було сплачено 51328,03 грн. на погашення заборгованості за комісією з обслуговування кредитної заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Тобто, пунктом 1.5 договору кредиту та страхування №Z06.21653.005641487 від 29.08.2019 року, банком було встановлено плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно правових висновків, що викладені у Постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у цивільній справі №496/3134/19, Велика Палата дійшла висновку, що положення пунктів кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. ( п. 32.8).

Таким чином, оскільки позивачем було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись на безоплатній основі, слід констатувати, що положення пункту кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 5 вказаної статті зазначається, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа,так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цим діянням наслідкам.

Належним способом захисту у подібному випадку є застосування наслідків виконання нікчемного правочину та стягнення переплачених коштів по кредиту, з огляду на нікчемність п.1.5. Кредитного договору.

Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2023 у справі № 204/8492/21 зазначає, що якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Суд погоджується з наданим АТ «Ідея Банк» остаточним детальним розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту та страхування №Z06.21653.005641487 від 29.08.2019 року, який проведено без урахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, та із зарахуванням раніше сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості, відповідно до якого така заборгованість становить 0 грн. При цьому, на транзитному рахунку відповідача за первісним позовом. наявний залишок коштів, який становить 6212,66 грн., який підлягає поверненню відповідачу як надлишково сплачені нею кошти.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про безпідставність вимог банку про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за кредитним договором, а тому у задоволенні первісного позову слід відмовити.

Крім того, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» слід задовольнити частково, з огляду на встановлену судом нікчемність пункту 1.5 кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними.

В той же час суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.9.9 ДКБОФО позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості до дня/числа кожного місяця, згідно з графіком, що вказаний в договорі кредиту. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок, вказаний в договорі кредиту, з якого проводиться погашения заборгованості за договором кредиту у такій черговості: 1) для оплати прострочених платежів за договором кредиту; 2) для погашення нарахованих платежів за договором кредиту, строк сплати яких не минув; 3) для сплати неустойки (штрафу, пені), передбачених цим договором за невиконання грошових та інших зобов`язань згідно договору кредиту та даного договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом при поданні відповідної заяви).

Пунктом 9.10 ДКБОФО передбачено, «за умови отримання відповідної письмової заяви від Позичальника про часткове дострокове погашення кредиту банк здійснює відповідне коригування кредитних зобов`язань у бік їх зменшення та на вимогу позичальника надає новий графік згідно діючих Тарифів банку».

Згідно норм ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:

1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;

3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Тому, у випадку часткового дострокового погашення кредиту банк здійснює відповідні коригування кредитних зобов`язань у бік їх зменшення за умови відповідної письмової заяви позичальника. За відсутності такої заяви про часткове дострокове погашення заборгованості, умови кредитного договору не надають права коригування кредитних зобов`язань у бік зменшення. Тобто кошти, що надійшли в більшій сумі зберігаються на транзитному рахунку позичальника та зараховуються в оплату щомісячних платежів у термін та в черговості згідно визначеного графіку.

Доводи представника АТ «Ідея Банк» про те, що позивачем за зустрічним позовом обрано неналежний спосіб захисту, оскільки до вказаних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 1212 ЦК України (щодо безпідставно набутого майна) суд вважає помилковими, з огляду на наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Оскільки правовідносини між сторонами виникли на підставі кредитного договору, тобто, є зобов`язальними, а тому до них не можуть бути застосовані норми статті 1212 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з Акціонерного товариства «Ідея Банк» слід стягнути на користь ОСОБА_1 надмірно отримані кошти по договору кредиту та страхування №Z06.21653.005641487 від 29.08.2019 року у розмірі 6212,66 коп.

Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2025 року між відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Тараса Буковинського» в особі керуючого бюро Буковинського Т.Й. було укладено договір про надання правової допомоги № 21/03.2025.

Пунктом 1.1. договору визначено, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати клієнту необхідну правничу допомогу та здійснювати захист прав, свобод і законних інтересів клієнта у кредитних відносинах, які виникли між клієнтом та Акціонерним товариством «Ідея Банк», а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Відповідно до п. 4.2. договору, на дату укладення договору гонорар адвоката за надання правової допомоги та представництво інтересів клієнта у Галицькому районному суд м. Львова у цивільній справі № 461/1960/25 є фіксованим та становить 10 000 грн. (десять тисяч гривень).

Згідно з п. 4.5 договору факт наданої правової допомоги підтверджується фактичним виконанням (вчиненням Адвокатом дій) необхідних для захисту інтересів Клієнта та не потребує складання окремого акту виконаних робіт.

Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Враховуючи категорію справи, її незначну складність, невелику кількість судових засідань та обсяги матеріалів справи, наявність сталої судової практики, предмет спору, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, , суд вважає, що повна компенсація заявленої відповідачем суми витрат на правничу допомогу в сумі 10000 гривень за рахунок позивача не була б пропорційною, співмірною та логічною.

Суд враховує заперечення відповідача за зустрічним позовом щодо заявленого розміру витрат на професійну правову допомогу ,відповідно до яких така вартість послуг є неспівмірною із складністю спору та витраченим часом на надання таких послуг.

Разом з тим, доводи АТ «Ідея Банк» про те, що у тексті договору про надання правової допомоги відсутні посилання на надання такої допомоги саме в рамках цивільної справи № 461/1960/25 є безпідставними з огляду на зазначення номеру справи в пункті 4.2 договору.

З урахуванням вищенаведеного, суд переконаний, що стягнення з відповідача компенсації за правничу допомогу в такому розмірі не відповідало б принципу справедливості, а тому вважає необхідним зменшити компенсацію до суми в розмірі 5000 гривень, що у більшій мірі відповідає обсягу наданої допомоги, її реальній складності а також принципу пропорційності задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні первісного позову Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та стягнення коштів, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 , отримані кошти по договору кредиту та страхування № Z06.21653.005641487 від 29.08.2019 року у розмірі 6212 (шість тисяч двісті дванадцять) грн. 66 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 23 травня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом: Акціонерне товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, .

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суддя Мироненко Л.Д.